Справа № 360/4648/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року справа №360/4648/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 р. у справі № 360/4648/21 (головуючий І інстанції О.В. Захарова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Матвєєвої Тетяни Сергіївни (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач, ГУНП в Луганській області), в якому позивач просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 05.08.2021 № 284 о/с «По особовому складу» в частині причини звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області;

2) змінити причину звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області на ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 19.07.2021;

3) зобов`язати відповідача внести запис в трудову книжку позивача про причину звільнення - ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 19.07.2021.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 360/4648/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 154-157).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права та просить скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду повністю, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 20 січня 2021 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в Національній поліції України з 24.04.2017 по 12.08.2021 на посадах атестованого складу, з 01.02.2021 проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ГУНП в Луганській області, що підтверджується довідкою УКЗ ГУНП в Луганській області від 01.10.2021 (а. с. 68).

05 липня 2021 року позивачем було подано рапорт на звільнення за власним бажанням, зареєстрований в ГУНП в Луганській області за вхідним номером № 6182/111/40-2021 від 05.07.2021 (а. с. 69)

Листом від 06.07.2021 № 6245/111/40-2021 відповідач повідомив позивача про неможливість звільнення останнього з органів Національної поліції України, та повідомив, що прогнозована дата звільнення є 05.10.2021. При цьому відповідач посилався на лист голови Національної поліції України від 31.05.2021 № 6684/01/12-2021 «Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням» (а.с. 8).

19.07.2021 позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою, в якій просив останнім робочим днем оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 вважати 19.07.2021. В день звільнення видати наказ (розпорядження) про звільнення, провести розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП, а також внести відповідні записи про звільнення у трудову книжку (а. с. 11).

23 липня 2021 року позивач звернувся повторно до відповідача із заявою про видачу обхідного листка, копії наказу про звільнення, проведення розрахунку та внесення записів про звільнення за власним бажанням до трудової книжки (а. с. 79).

Наказом Старобільського РУП ГУНП в Луганській області від 21.07.2021 № 384 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» за фактом відсутності оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин призначено проведення службового розслідування (а. с. 81).

Згідно з висновком «Про результати службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками відділу поліції № 1 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області» від 03.08.2021 дні невиходу на службу оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 з 21.07.2021 по день звільнення, дисциплінарною комісією розцінені як прогули та рекомендовано застосувати відносно позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а. с. 84-91).

За наказом ГУНП в Луганській області від 03.08.2021 № 2124 «Про застосування дисциплінарного стягнення» до позивача за результатами службового розслідування застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а. с. 92).

Наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 05.08.2021 № 284 о/с звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Старобільського районного управління поліції ГУНП в Луганській області, за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 12.08.2021, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 04 роки 03 місяці 18 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 00 років 09 місяців 06 днів, відрахувавши з грошового забезпечення кошти за 12 діб щорічної чергової оплачуваної відпустки, встановивши відсоток премії за серпень 2021 року 0%, сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає 2261, 37 грн. (а. с. 16).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 43 Конституції України занотовано: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

За унормуванням частини першої статті 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 59 Закону № 580-VIII окреслено:

- служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частина перша);

- рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя);

- видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (частина четверта);

- порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України (частина п`ята).

Відповідно до частини другої статті 77 Закону № 580-VIII днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби (частина третя статті 77 Закону № 580-VIII).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затверджене постановою Кабінету Міністрів України 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114).

За змістом пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік):

ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

з) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації;

и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 68 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції розроблено відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими і затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235 (далі - Порядок № 1235).

Згідно із пунктом 2 розділу І «Загальні положення» Порядку № 1235 рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Розділом ІІ «Підстави для видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235 встановлено, що підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, такі зміни в службовій діяльності, як звільнення зі служби в поліції.

Розділом ІІІ «Порядок підготовки та видання наказів по особовому складу» Порядку № 1235 обумовлено:

- підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу (пункт 2);

- перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (далі - Перелік).

Одним із документів з питань проходження служби відповідно до Переліку є рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі.

Пунктом 4 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII передбачено можливість застосування норм Положення № 114 при вирішенні питання щодо дотримання відповідачем процедури звільнення позивача зі служби в поліції.

В пункті 10 Положення № 114 закріплено, що особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Положенням № 144 вказані особливості звільнення зі служби за ініціативою особи:

- підпункт «ж» пункту 64 - особи звільняються зі служби: за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- підпункт «з» особи звільняються зі служби: у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації;

- підпункт «и» пункту 64 - особи звільняються зі служби: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України;

- пункт 68 - особи, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Таким чином, особливостями звільнення зі служби з поліції у разі звільнення з ініціативи особи є:

- у разі звільнення за власним бажанням - заявник має повідомити про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків;

- у разі звільнення у зв`язку із переходом до служби у інший правоохоронних орган - заявником має бути визначено про бажання звільнитись у зв`язку із таким переходом;

- у разі звільнення у випадках, визначених «Переліком сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 - заявником має визначатись обставина, передбачена Переліком (у спорі що розглядається такі обставини судом не встановлені);

- у разі звільнення за особистим проханням - заявник має попередити прямого начальника про звільнення не пізніш ніж за три місяці до дня звільнення.

Верховний Суд у постанові від 15.02.2021 у справі № 160/3607/19 сформулював таку правову позицію: приписи пункту 68 Положення № 114 застосовуються як норми спеціального нормативно-правового акту у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці.

У вказаній справі суд касаційної інстанції зазначив, що у межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору можуть домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення у рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 12.08.2019 у справі № 810/3376/16, від 20.12.2019 у справі № 826/375/17.

Особливістю розглянутого правового регулювання є те, що змістом наведеного законодавчого припису до закінчення тримісячного строку попередження особа має право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк. У разі якщо сторони домовилися про звільнення у більш короткий строк, особа має право відкликати поданий рапорт про звільнення до спливу цього строку.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 815/1490/16, від 22.11.2019 у справі № 813/740/17.

Верховний Суд України у постановах від 05.12.2011 у справі № 21-236а11, від 29.05.2012 у справі № 21-122а12, від 10.07.2012 у справі № 21-136а12, усуваючи розбіжності у судовій практиці щодо застосування пункту 68 Положення № 114, дійшов висновку, що до закінчення тримісячного строку попередження відповідні особи мають право відкликати поданий рапорт, якщо сторони не домовилися про звільнення у більш короткий строк.

Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків по забезпеченню безпеки громадян та громадського порядку тощо.

На протиправність передчасного звільнення за наведеним правовим регулюванням також вказував Верховний Суд у постановах від 12.08.2019 у справі № 810/3376/16, від 20.05.2020 у справі № 804/868/16.

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог, оскільки за правилами п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), позивачем наказ з підстав накладення на нього дисциплінарного стягнення не оскаржується, відтак вказані правовідносини перебувають за межами предмету спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного cуд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем доведено, що у спірних правовідносинах він діяв правомірно.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскарженого судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 р. у справі № 360/4648/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 р. у справі № 360/4648/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 6 липня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М.Міронова

Судді І.В. Сіваченко

Е.Г. Казначеєв