Справа № 120/2596/22-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 липня 2022 р. Справа № 120/2596/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач або Головне управління), у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 21 від 04.11.2021 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 згідно п. б ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно п. б ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 01.01.01 (дати реєстрації заяви про призначення пенсії на пільгових умовах).

Позовні вимоги мотивовані протиправним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 21 від 04.11.2021 року про відмову у призначенні пенсії, з урахуванням висновків рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/2866/21-а від 19.05.2021 року.

Зокрема, на думку позивачки, їй відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу за Списком 2 - 12 років 5 місяців 20 днів, а саме не зараховано періодів:

з 26.01.1991 по 15.07.2003 на посадах каменяра та муляра, оскільки вона працювала на посаді каменяра та муляра на будівництві та відповідно пільговий страховий стаж становить 12 років 8 місяців 26 днів;

Також позивачці не зараховано до стажу період навчання з 01.09.1978 по 23.07.1979, що підтверджується архівною довідкою № К-61 від 21.01.2019, де вказано, що позивачка значилась ученицею та їй присвоєно кваліфікацію кіномеханіка другої категорії. При цьому вказує, що прізвище позивачки, зазначене у архівній довідці № К-61 від 21.01.2019 не відповідає прізвищу, зазначеному у її паспорті;

з 26.01.1991 по 21.08.1992, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки про роботу зі шкідливими і важкими умовами праці;

з 22.08.1992 по 15.07.2003, у зв`язку з відсутністю пільгової довідки про роботу зі шкідливими і важкими умовами праці та результатів атестації робочих місць.

Вважаючи протиправним рішення № 21 від 04.11.2021 року і таким, що підлягає скасуванню, позивачка звернулася з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.03.2022 року даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

У зазначений строк позивач вимоги вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху виконав.

Ухвалою суду від 25.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (ст. 262 КАС України). Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

12.04.2021 року представником відповідача подано відзив на адміністративний позов. У відзиві зазначено, що у трудовій книжці заявниці відсутні записи про проведену атестацію робочих місць. При цьому, заявницею не були надані додаткові документи для підтвердження пільгового стажу роботи, зокрема уточнюючі довідки, що підтверджують пільговий характер роботи, оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства та видані з посиланням на підставу їх видачі, а саме первинні документи.

Позивачем надано лише довідку ТОВ «БМУ-6» згідно якої ОСОБА_1 працювала на посаді муляра з 14.03.1996 по 15.07.2003 з відображенням інформації про розмір заробітної плати за вказаний період. При цьому, в матеріалах позову відсутня інформація з яких підстав ТОВ «БМУ - 6» не видано довідку уточнюючу особливий характер праці позивачки, що в свою чергу свідчить про необгрунтованість її позовних вимог. Таким чином, пільговий стаж роботи за Списком № 2 у позивачки відсутній.

Тому, з огляду на те, що записи трудової книжки позивачки не містять необхідної інформації та відомостей про пільговий характер виконуваної роботи, не містять записів та посилань на накази про проведену атестацію робочого місця позивачка права на пенсію на пільгових умовах - немає.

24.05.2021 на адресу Головного управління надійшло рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №120/2866/21-а, що набуло законної сили 23.06.2021, яким зобов`язано Головне управління повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 21.10.2020 з урахуванням атестації робочого місця після 1992 року.

Після повторного розгляду заяви від 21.10.2020 та долучених до неї документів, Головним управлінням все ж не встановлено підстав для призначення пенсії за віком, ані на загальних підставах, з огляду на відсутність загально встановленого пенсійного віку; ані на пільгових умовах - з огляду на відсутність будь-яких підтверджуючих документів про роботи зі шкідливими та важкими умовами праці.

Вказаним рішенням відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: - з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші.

З огляду на дату народження заявниці - ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не має права на призначення пенсії за віком у 60 років.

Що стосується вимог про зобов`язання Головне управління призначити і виплачувати пенсію позивачці з 01.01.01 року не відповідає дійсності, у зв`язку з тим, що позивачка до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення/виплату пенсії не зверталась 01.01.01 року.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 , а також матеріалів її пенсійної справи, з 20.10.1982 по 15.07.2003 позивач працювала «каменщиком» та муляром третього розряду в Трест площадка «Винницажилстрой».

20.10.1985 позивача прийнято «каменщиком 1-го розряда» в Трест площадку «Винницажилстрой».

03.12.1982 позивачу присвоєно каменщик 2-ого розряду.

В 1985 році Трест площадка «Винницажилстрой» комбінату «Винницапромстрой» перетворена в СМУ-1 треста «Винницапромстрой».

14.10.1985 позивачу присвоєно каменщик 3-ого розряду.

В зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці 31.08.1987 позивачу присвоєно 2 розряд «каменщика».

01.01.1989 СМУ-1 треста «Винницапромстрой» перетворено в СМУ-6.

23.06.1989 позивачу присвоєно кваліфікацію муляра 3 розряду.

05.05.1993 Орендне підприємство "Вінницябуд" перейменовано на колективне підприємство "Вінницябуд".

02.11.1992 позивачу присвоєно кваліфікацію муляра 4 розряду.

15.07.2003 позивач звільнена за угодою сторін.

09.01.2007 прийнята на роботу маляром-штукатуром в ТОВ фірма "Агроспецмонтаж".

28.02.2007 звільнена від роботи за згодою сторін.

09.03.2007 розпочато виплату допомоги по безробіттю;

02.08.2007 припинено виплату допомоги по безробіттю.

21.10.2020 позивачка звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом із тим, рішенням №37 від 30.10.2020 позивачу відмовлено в призначенні відповідної пенсії, в зв`язку з недосягненням нею 60-річного віку.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі № 120/2866/21-а адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №37 від 30.10.2020 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 21.10.2020 з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні.

В решті позовних вимог, - відмовлено.

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі № 120/2866/21-а Головним управлінням повторно розглянуто заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 21.10.2020 року та прийнято рішення № № 21 від 04.11.2021 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю загально встановленого пенсійного віку та необхідного пільгового стажу.

Зокрема, у вказаному рішенні вказано, що вік заявника 57 років 06 місяців, необхідний страховий стаж становить 28 років, страховий стаж позивачки 24 роки 01 місяці 05 днів (врахований по вересень 2020 включно). Результати розгляду документів доданих до заяви за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди з вересня 1978 року по серпень 1979 року відповідно до відпрацьованих трудоднів, оскільки в довідці № 01-19/657 від 15.12.2018 року, виданій Об`єднаним трудовим архівом Літинського району прізвище заявниці вказано ОСОБА_2 , що не відповідає прізвищу, зазначеному у паспорті.

Додатково у рішенні прокоментовано, що органами Пенсійного фонду на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.05.2021 року у справі № 120/2866/21-а, направлено запит на ТОВ «Будівельно-монтажне управління-6» щодо витребування уточнюючої довідки про пільговий характер роботи заявниці та копії наказів за результатами атестації робочих місць. Оскільки, довідку, підтверджуючу пільговий характер роботи та копії наказів про атестацію робочих місць підприємством на надісланий запит не надано, підстави для врахування періоду роботи з 20.10.1982 по 15.07.2003, до пільгового стажу відсутні.

Позивач вважає вказане рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV)

Відповідно до ч.1 статті 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Згідно пункту 2.2 статті 114 Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, визначеним вище, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - якщо вони народились з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого пунктом 2.2 статті 114 Закону №1058, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу з 01 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону №1058:

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеного закону, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1 та 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 цього Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105 (далі - Порядок №18-1).

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, а також на осіб, яким призначено пенсію до набрання чинності цим Порядком (далі - робота, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років) (п. 2 Порядку).

Відповідно до п. 3 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань (п. 4 Порядку №18-1).

Згідно п.4.1 Порядку №18-1 що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92,

відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 18-1 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер

праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Згідно з п. 4.3 Порядку № 18-1 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць ( 442-92-п ), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному

підприємстві у виробництвах, передбачених Списками ( 36-2003-п ), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 11 Порядку №18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року №41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 8, 9 Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є робота на посадах, зазначених у відповідних списках,підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 протягом повного робочого дня та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 .

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу. Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Суд зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 в справі № 520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, відповідно до якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

На підтвердження пільгового стажу позивачем до суду надано копії таких документів, зокрема:

трудову книжку серії НОМЕР_1 , видану 24.08.1981 року, на ім`я ОСОБА_3 (мовою оригіналу);

архівну довідку Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області № 01-19/657 від 15.12.2018, видану на ім`я ОСОБА_4 , у якій вказано, що у документах КСП «Нива» с. Кулига за 1978-1979 значиться ОСОБА_4 , де вказано, що її трудовий стаж становив: 1978 кількість відпрацьованих людиноднів - 113, встановлений мінімум 180, сума заробітку 327,49; примітка вересень-грудень; за 1979 кількість відпрацьованих людиноднів - 158, встановлений мінімум 180, сума заробітку 460,57; примітка січень-серпень;

архівну довідку Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області № 01-19/658 від 15.12.2018, видану на ім`я ОСОБА_4 , де вказано, колгосп « 40-річчя Жовтня» с. Кулига 23.02.1993 рішенням зборів уповноважених колгоспу реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство (КСП) «Нива». Рішенням загальних зборів КСП «Нива» було реорганізовано в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю (СТОВ) «Нива». Постановою Господарського суду Вінницької області від 24.12.2004 СТОВ «Нива» визнано банкрутом і ліквідовано. Документи з особового складу та основної діяльності здані в архів;

архівну довідку Державного архіву Львівської області № К-61 від 21.01.2019 року, видану на ім`я ОСОБА_1 , у якій вказано, що у документах Львівської республіканської школи кіномеханіків гр. ОСОБА_1 значиться ученицею з 01.09.1979 (наказ № 56 від 01.09.1979 про зарахування на навчання) по 23.07.1980 (протокол кваліфікаційної комісії № 690 від 23.07.1980 по випуску учнів 690-ї групи та присвоєння кваліфікації кіномеханіка другої категорії).

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 26.01.1991 по 15.07.2003 на посадах каменяра та муляра, оскільки не проведена атестація робочого місця, суд вказує, що позивачем до пенсійного органу не надано жодного доказу пільгового характеру роботи: зокрема уточнюючої довідки відповідно до Додатку №5 п.20 Порядку №637 до 21.08.1992 року, а також доказів того, що після 21.08.1992 атестація її робочого місця не проводилася.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 в справі № 520/15025/16-а сформулювала правовий висновок, відповідно до якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом з тим, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах даний висновок не підлягає застосуванню, оскільки відсутні відомості про те, що атестація на підприємстві взагалі не проводилася. Так не проведення атестації з вини власника та відсутність відомостей про проведення атестації не є тотожним.

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 01.09.1978 по 23.07.1979 періоду навчання відповідно до архівної довідки Державного архіву Львівської області № К-61 від 21.01.2019 року на ім`я ОСОБА_1 , суд вказує, що зазначеній довідці відповідачем не було надано оцінку. При цьому, суд звертає увагу позивача, що прізвище позивачки у ній вказано вірно.

Щодо архівної довідки Об`єднаного трудового архіву Літинського району Вінницької області № 01-19/658 від 15.12.2018, виданої на ім`я ОСОБА_4 , суд вказує, що у цій довідці невірно вказано прізвище позивачки та відроблено менше трудоднів ніж зазначені мінімуми за роки 1978 (вересень-грудень) -1979 (січень-серпень).

Таким чином, на час звернення позивачки до пенсійного органу у неї відсутній необхідний пенсійний вік згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідний пільговий стаж, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100 )

Повне судове рішення виготовлено та підписано суддею 05.07.2022 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна