Справа № 360/4493/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року справа №360/4493/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі №360/4493/21 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Івано-Франківській області від 09 липня 2021 року № 37;

-зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу за списком № 1 позивачу періоди роботи з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року на шахті «Молодогвардійська» виробничого об`єднання «Краснодонвугілля» та призначити пенсію за Списком № 1 відповідно до вимог статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 02 липня 2021 року, нарахувати ти виплатити заборгованість;

-зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу за списком № 2 позивачу періоди роботи з 11 листопада 1993 року по 16 січня 1997 року на Шахтобудівельному управлінні № 2 ТРЕСТА «Краснодонвуглебуд», з 16 січня 1997 року по 21 березня 1997 року на Державному відкритому акціонерному товаристві «Краснодонвуглебуд», з 21 березня 1997 року по 21 червня 1999 року на Краснодонському шахтобудівельному управління ДВАТ «Краснодонвуглебуд» та призначити пенсію за Списком № 2 відповідно до вимог статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 02 липня 2021 року, нарахувати ти виплатити заборгованість.

В обґрунтування позову зазначив, що 02 липня 2021 року звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії.

Рішенням ГУПФУ в Івано-Франківській області відмовлено в призначенні пенсії.

В рішенні зазначено про не зарахування спірних періодів роботи до пільгового стажу, оскільки печатки не можливо прочитати та вони не відповідають встановленим вимогам.

Рішення є незаконним, оскільки тягар відповідальності за помилки, допущені в оформленні трудової книжки покладається на роботодавця, а не на працівника, тому позивач безпідставно позбавлений права на призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону №1058.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 09 липня 2021 року № 37 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за списком №1 період роботи на шахті «Молодогвардійська» з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року та повторно розглянути заяву позивача від 02 липня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції порушив норми процесуального права не здійснив заміну належного відповідача по справі., яким є ГУПФУ у Вінницькій області.

Запис в трудовій книжці позивача за період його роботи з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року завірено печаткою, яку неможливо прочитати, а також відсутня інформація щодо проведення атестації робочих місць за цей період.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача щодо задоволених позовних вимог, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині відмови в задоволенні позову, яка сторонами не оскаржується.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач 02 липня 2021 року звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої ГУПФУ в Івано-Франківській області прийнято рішення від 09 липня 2021 року № 37 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю страхового та пільгового стажу роботи. (арк. спр. 54).

В рішенні зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 15 років 03 місяці 10 днів, пільговий стаж - 08 років 06 місяців 04 дні.

Період роботи з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року не зараховано, оскільки печатку неможливо прочитати; період роботи з 11 листопада 1993 року по 21 червня 1999 року не зараховано, оскільки печатка на звільненні не відповідає встановленим вимогам (СРСР).

Відповідно до записів трудової книжки позивача:

-запис №1 з 01 вересня 1986 року по 12 січня 1990 року - навчався в ПТУ № 88 м. Краснодон (за спеціальністю електрослюсар підземний),

Шахта «Молодогвардійська»

-запис №2 від 25 січня 1990 року - прийнятий електрослюсарем підземним, наказ від 12.01.1990 № 42;

-запис №3 від 29 квітня 1991 року - звільнений у зв`язку з призовом на строкову службу, ув. від 30.04.1991 № 122;

-запис №4 з 14 травня 1991 року по 27 грудня 1992 року - служба в армії, військовий квиток;

-запис №5 від 03 березня 1993 року - прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, наказ від 11.02.1993 № 81;

-запис №6 від 31 жовтня 1993 року - звільнений, наказ від 01.11.1993 № 457;

ШБУ № 2 треста «Краснодонвуглебуд»

запис № 7 від 11 листопада 1993 року - прийнятий монтажником, наказ від 11.11.1993 № 17;

запис № 11 від 21 червня 1999 року - звільнений, ув. від 21.06.199 № 51;

Шахта «Оріхівська» ДХК «Краснодонвугілля»

запис № 12 від 19 липня 1999 року - прийнятий електрослюсарем підземним, зайнятим повний робочий день на підземній роботі на видобувній дільниці № 2, наказ від 19.07.1999 № 108;

запис № 13 від 03 грудня 2001 року - переведений електрослюсарем підземним на дільницю ПР-1, зайнятий повний робочий день на підземній роботі, наказ від 03.12.2001 № 264;

запис № 14 від 04 листопада 2002 року - звільнений за переведенням на інше підприємство, наказ від 08.11.2002 № 140;

ДП ДВАТ «УМДРГШО» ДХК «Краснодонвугілля»

запис № 15 від 26 грудня 2002 року - прийнятий гірником очисного вибою з повним робочим днем на підземних роботах, наказ від 02.01.2002 № 15/к;

запис № 16 від 26 грудня 2002 року - робоче місце атестоване за умовами праці та відповідає Списку № 1, розділ І, підрозділ 1а пільгового пенсійного забезпечення, наказ № 48;

запис № 18 від 21 листопада 2003 року - робоче місце атестоване за умовами праці, наказ від 21.11.2003 № 233;

запис № 21 від 04 квітня 2003 року - робоче місце атестоване за умовами праці, наказ від 04.04.2003 № 58;

запис № 22 від 11 березня 2008 року - звільнений, наказ від 14.03.2008 № 121/к (арк. спр. 14-16).

Дослідженням індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) встановлено, що в Реєстрі наявні відомості по спеціальному стажу позивача: за 1999 рік - 05 місяців 12 днів, за 2001 рік - 12 місяців, за 2002 рік - 10 місяців 10 днів, за 2003 рік - 12 місяців, за 2004 рік - 12 місяців, за 2005 рік - 12 місяців, за 2006 рік - 12 місяців, за 2007 рік - 12 місяців, за 2008 рік - 02 місяці 11 днів (арк. спр. 56, 57-58).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що недоліки печаток в трудовій книжці не можуть бути перешкодою в зарахуванні спірного періоду роботи до пільгового страхового стажу позивача за списком № 1, оскільки всі інші відомості у повній мірі підтверджують факт зайнятості позивача на відповідній роботі, що є визначальним для врахування такого стажу при визначенні права особи на призначення пенсії.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В абзаці дев`ятому частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу десятого частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить, що органі ПФУ мають великий обсяг прав та обов`язків при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Отже, пенсійні органи повинні використовувати всі передбачені законом повноваження для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Відповідач, відмовляючи в зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду його роботи з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року - 0 років 07 місяців 29 днів, зазначив, що печатку не можливо прочитати.

Однак, записи про роботу позивача на шахті «Молодогвардійська» з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року свідчать, що ці записи містять всі необхідні відомості про період роботи, а також про її пільговий характер (зайнятість повний робочий день на підземних роботах).

При цьому відповідач, повідомляючи про відсутність підстав для включення спірного періоду роботи до стажу, не ставить під сумнів правильність записів про періоди роботи, зазначені в трудовій книжці.

Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція № 58).

Станом на час початку ведення трудової книжки позивача, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 року №162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162), пункти 2.2, 2.3 та 4.1 якої містять положення, подібні положенням пункту 2.2, 2.4 та 4.1 Інструкції № 58.

Пунктом 1.4 Інструкції №162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок №656) та цією Інструкцією.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

На підставі пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Крім того, аналогічні норми містяться і у постанові Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, тому відсутні підстави для неврахування спірних періодів до страхового стажу позивача.

Оскільки трудова книжка позивача містить необхідні записи про період його роботи на шахті «Молодогвардійська» з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року, зазначений період повинен бути врахований до пільгового стажу ОСОБА_1 .

Щодо відсутності відомостей про атестацію робочого місця на відповідність умовам праці, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а чітко висловила свою позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказала, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність інформації щодо проведення атестації робочого місця, на якому позивач працював на шахті «Молодогвардійська» з 03 березня 1993 року по 31 жовтня 1993 року, не є перешкодою в зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу за списком № 1.

Суд не приймає посилання апелянта про необхідність заміни відповідача по справі, яким є ГУПФУ у Вінницькій області, оскільки ці посилання не підтверджені належними доказами.

Рішення від 09 липня 2021 року № 37 про відмову у призначенні пенсії не містить назви пенсійного органу, а лист ГУПФУ в Луганській області від 10.08.2021 року (а.с.17) свідчить, що спірне рішення прийнято Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області.

Апелянт не надав жодного належного доказу в підтвердження, що спірне рішення прийнято Головним управлінням ПФУ у Вінницькій області.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі №360/4493/21 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі №360/4493/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 06 липня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв