Справа № 520/9638/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

07 липня 2022 р. № 520/9638/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати рішення суб`єкту владних повноважень, Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації, щодо вилучення у ОСОБА_1 посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого)" протиправним;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації поновити дію посвідчення «Член сім`ї загиблого» серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки, ОСОБА_2 , під час проходження військової служби на території Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть. В зв`язку з цим їй та її чоловіку, ОСОБА_3 , було встановлено статус члена сім`ї загиблого (померлого) та видано відповідачем відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 від 12 травня 1997 року. Відповідач в порушення норм діючого законодавства визнав недійсним та виніс рішення про вилучення посвідчення позивача. Позивач вважає, що таке рішення відповідача порушує її законні права та інтереси.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки обставини у даній справі вже були встановлені судом в рамках розгляду справи №2а-7851/11.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 по справі № 520/9638/21 скасовано. Справу №520/9638/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, направлено до суду 1 інстанції для продовження розгляду справи.

27.01.2022 зазначену справу відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями передано у провадження судді Волошину Д.А.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 прийнято адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії до розгляду в порядку спрощеного провадження, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія зазначеної ухвали надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, у встановлений судом строк документи до суду не надходили.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки, ОСОБА_2 , під час проходження військової служби на території Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Позивач отримала 12.05.1997 посвідчення серії НОМЕР_1 «Члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця», видане Управлінням праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради.

В березні 2011 року до Головного управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації надійшло звернення позивача з питання отримання листів талонів на пільговий проїзд по країнам СНД.

Головне управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації надіслало листа від 25.03.2011 №2024/10-43 до Управління праці та соціального населення Ізюмської РДА, яким доручило зустрітися з позивачем, вивчити наявні у заявниці документи, які необхідні для встановлення статусу "члена сім`ї загиблого" та розглянути питання правомірності встановлення їй статусу осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позивач отримала лист від Управління праці та соціального населення Ізюмської РДА №948 від 31.03.2011, з якого вбачається, що в ході перевірки документів на підставі яких позивачу було встановлено статус сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлено, що для отримання статусу сім`ї померлого військовослужбовця не має підстав та зазначене посвідчення позивача визнано недійсним та вилучено, як і посвідчення чоловіка позивача, у зв`язку з чим з 01 квітня 2011 року позивачу зняли відповідні пільги. Вказано про можливість звернення до Ізюмсько-Борівського об`єднаного військкомату для отримання посвідчення, яке підтверджує статус сім`ї померлого військовослужбовця Згідно Закону України "Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В період з 2011 по 2015 рік судами розглядалась справа за позовом позивача та її чоловіка до УПСЗН Ізюмської РДА про визнання дій неправомірними, що підтверджує постанова Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03.11.2011 по справі №20716/2-а-7851/11, ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2013.

Дослідивши текст перелічених судових рішень з Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що у вересні 2011 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації щодо вилучення у них посвідчень «Члена сім`ї загиблого (померлого)» та зобов`язання відповідача повернути їм вказані посвідчення серії НОМЕР_3 від 17.03.1997, серії НОМЕР_1 від 12.05.1997 та відновити соціальні пільги та гарантії з 01.04.2011.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у позові суди виходили з того, що статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» може бути встановлено у разі подання документів, які підтверджують встановлення причинного зв`язку смерті померлого з захворюванням (пораненням, контузією, каліцтвом, травмою), пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Позивач 30.08.2019 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій суб`єкта владних повноважень - управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації щодо вилучення у ОСОБА_1 посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого)" - протиправними; зобов`язати управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації повернути ОСОБА_1 посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого)" та поновити всі соціальні виплати та гарантії; зобов`язати Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити ОСОБА_1 виплату підвищеної пенсії як «члену сім`ї загиблого військовослужбовця» відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Розгляд зазначеного позову ОСОБА_1 було здійснено в рамках адміністративної справи №520/8797/19.

Згідно із ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 по справі №520/8797/19, яка набрала законної сили 24.09.2019, зокрема, відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій суб`єкта владних повноважень - управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації щодо вилучення у ОСОБА_1 посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого)" - протиправними та зобов`язання управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації повернути ОСОБА_1 посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого)" серії НОМЕР_1 та поновити всі соціальні виплати та гарантії, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення або постанови суду.

Позивач в грудні 2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2020, що набрало законної сили 09.10.2020, по справі №623/4825/19 заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою від 06.11.2020 про повернення пільг ветеранів війни.

Листом від 20.11.2020 №А-11 відповідач повідомив, що на теперішній час нарахування пільг здійснюється за соціальної ознакою (категорія пільговика) відповідно до законів України. До Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги вноситься інформація та документ, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика. Таким чином, у разі набрання законної сили рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2020 по справі №623/4825/19, де встановлено факт, що має юридичне значення, позивач має право отримати статус відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та отримати посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого)». Для цього позивачу потрібно звернутись до УСЗН Ізюмської РДА Харківської області з відповідними документами.

Позивач звернулась до Ізюмської РДА Харківської області із заявою від 15.12.2020 про повернення пільг ветеранів війни.

Листом від 18.01.2021 №А-186/02-44 Ізюмська РДА Харківської області повідомила позивача, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, судом встановлено, що дії про визнання недійсним посвідчення серії НОМЕР_1 були правомірними та в межах чинного законодавства. На підставі поданої позивачем заяви та рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2020 по справі №623/4825/19, яким встановлено факт, що має юридичне значення позивачу встановлено статус особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видані посвідчення серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , на підставі чого позивач користується пільгами на оплату житлово-комунальних послуг згідно чинного законодавства.

Незгода позивача із діями Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області щодо поновлення дії посвідчення «Член сім`ї загиблого» серії НОМЕР_1 від 12.05.1997 на ім`я ОСОБА_1 зумовила її звернутись до суду з даним позовом.

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом в постанові від 09.12.2021 по даній справі зазначено, що ухвала по справі №520/8797/19 про відмову у відкритті провадження постановлена за позовом, який не є тотожним позову в справі №520/9638/21, то суд розглядає дану справу по суті.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII, в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 Закону №3551-XII закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивачки, ОСОБА_2 , під час проходження військової служби на території Російської Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , у якому зазначено, що смерть настала в період проходження військової служби.

Позивач отримала 12.05.1997 посвідчення серії НОМЕР_1 «Члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця», видане Управлінням праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій та території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у п. 6 і 7 цього закону, які загинули (пропали безвісті) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій і конфліктів.

Враховуюче зазначене, статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» може бути встановлено у разі подання документів, які підтверджують встановлення причинного зв`язку смерті померлого з захворюванням (пораненням, контузією, каліцтвом, травмою), пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Встановлення причинного зв`язку захворювання, що призвело до смерті військовослужбовця здійснюється на підставі Наказу Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», зареєстрованому в Міністерстві Юстиції України від 17.11.2008р. №1109/15800.

Згідно п.21.9. Наказу №402 - визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК. Визначення причинного зв`язку оформляється у вигляді постанови ВЛК із зазначенням формулювання «Так - пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» (згідно п. 21.4, 21.5, 21.30 Наказу №402).

Крім того слід зазначити, що вищевказаний наказ обов`язок по встановленню причинного зв`язку покладає безпосередньо на позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК і не передбачає виключень. Пункт 21.14. Наказу встановлює, що Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва направляється в органи соціального захисту і до військового комісаріату за місцем проживання колишнього військовослужбовця.

Згідно п. 13-1 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» №302 від 12 травня 1994р. у разі виникнення підстав, за якими особа втрачає право на статус, визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» видане їй раніше посвідчення вилучається уповноваженим на видачу посвідчень органом, з повідомленням органу, який видав таке посвідчення.

З листа Управління праці та соціального населення Ізюмської РДА №948 від 31.03.2011 вбачається, що в ході перевірки документів на підставі яких позивачу було встановлено статус сім`ї загиблого військовослужбовця, встановлено, що для отримання статусу сім`ї померлого військовослужбовця не має підстав та зазначене посвідчення позивача визнано недійсним.

У вересні 2011 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації щодо вилучення у них посвідчень «Члена сім`ї загиблого(померлого)» та зобов`язання відповідача повернути їм вказані посвідчення серії НОМЕР_3 від 17.03.1997, серії НОМЕР_1 від 12.05.1997 та відновити соціальні пільги та гарантії з 01.04.2011.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2011 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у позові суди виходили з того, що статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» може бути встановлено у разі подання документів, які підтверджують встановлення причинного зв`язку смерті померлого з захворюванням (пораненням, контузією, каліцтвом, травмою), пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.

Суд зазначає, що постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2011 року по справі №2016/2-а-7851/11, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2013 року, судом встановлено, що дії відповідача про визнання недійсним посвідчення серії НОМЕР_1 були правомірними та в межах чинного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини відсутності протиправності дій відповідача по визнанню недійсним посвідчення позивача були встановлені Ізюмським міськрайонним судом Харківської області у справі №2016/2-а-7851/11 та не підлягають доказуванню.

Рішення Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації щодо вилучення у ОСОБА_1 посвідчення "Член сім`ї загиблого (померлого)", яке позивач просить визнати протиправним, відповідачем окремо не ухвалювалось та матеріали справи такого рішення також не містять.

Отже, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Посилання позивача на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2020 по справі №623/4825/19 суд не приймає до уваги, оскільки на момент вчинення дій відповідачем у 2011 році по визнанню недійсним посвідчення позивача таке рішення було відсутнє.

Позивач в грудні 2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2020, що набрало законної сили 09.10.2020, по справі №623/4825/19 заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

З листа від 18.01.2021 №А-186/02-44 Ізюмської РДА Харківської області вбачається, що на підставі поданої позивачем заяви та рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2020 по справі №623/4825/19, яким встановлено факт, що має юридичне значення, позивачу встановлено статус особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видані нові посвідчення «Член сім`ї загиблого» позивачу та її чоловіку серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5 .

Отже, згідно вищезазначеного листа, відповідачем, з посиланням на виконання рішення суду по справі №623/4825/19, за заявою позивача було самостійно встановлено ОСОБА_1 статус особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Тому, після виконання відповідачем рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2020 по справі №623/4825/19 судом не встановлено порушень прав позивача з боку Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (вул. Гагаріна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А.Волошин