Справа № 240/40514/21
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/40514/21 Головуючий у 1-й інстанції: Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

05 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року про забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 до подачі позовної заяви, інші особи, які можуть отримати статус учасника справи: відповідач - Міністерство юстиції України, треті особи: Колективне господарське підприємство "Україна - Черняхів-1", Державне підприємство "Національні інформаційні системи",

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до Міністерства юстиції України, треті особи: Колективне господарське підприємство "Україна-Черняхів-1", Державне підприємство "Національні інформаційні системи", в якій просив зупинити дії індивідуального акта - в частині виконання пунктів 2, 3 наказу Міністерства юстиції України №4291/5 від 01.12.2021 року "Про задоволення скарги", який буде предметом оскарження майбутнього позову.

На переконання заявника, у разі незастосування заявлених заходів забезпечення позову, на останнього буде покладено індивідуальний та надмірний тягар, оскільки анулювання державному реєстратору Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області доступу до ЄДР позбавить його можливості та права на працю, яке гарантоване Конституцією України, а також можливості здійснювати повноваження, визначені законодавством, оскільки його функції як державного реєстратора безпосередньо пов`язані із доступом до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Одночасно скаржником відзначено про існування очевидної вірогідності, що відшкодування шкоди, завданої незаконними рішенням Міністерства юстиції України, потребуватиме додаткових зусиль, при тому, що зупинення дії оскаржуваного наказу не скасовує його чинність та ніяк не змінює обсягу прав і обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених ним заходів до вирішення спору та спрямовано на збереження існуючого становища до набрання законної сили рішення суду в даній справі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, а саме вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №4291 від 01.12.2021 року "Про задоволення скарги" в частині виконання пунктів 2, 3 цього наказу до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Колективне господарське підприємство "Україна-Черняхів-1", Державне підприємство "Національні інформаційні системи"про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №4291 від 01.12.2021 року "Про задоволення скарги".

При прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду, що є достатньою підставою для забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, суди дійшли висновку, що обрані позивачем та судом заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, які мають бути заявлені, не спричиняють негативних наслідків для інших осіб, не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані виключно на збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, Міністерство юстиції України оскаржило його в апеляційному порядку.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, а отже постановлення ухвали, висновки в якій є безпідставними.

Так, на переконання апелянта, суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу фактично вирішив питання про протиправність наказу Міністерства юстиції України №4291/5 від 01.12.2021 року "Про розгляд заяви", оскільки сутність вжитих заходів забезпечення позову вказує на протиправність спірного наказу та свідчить про надання доступу до Реєстру особі, яка вчиняла реєстраційній дії не дотримуючись вимог чинного законодавства.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен ураховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову шляхом: 1) зупинення актів Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів і встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії; 2) зупинення рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та щодо здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 3) зупинення рішень уповноваженого центрального органу з питань цивільної авіації щодо призупинення дії або анулювання сертифікатів, схвалень, допусків; 4) зупинення рішень Національного банку України, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов`язку вчиняти певні дії; 5) зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони, або обов`язку вчиняти дії, що випливають із такого рішення (частина третя статті 151 КАС України).

Частинами першою та другою статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 року передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги:

1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора;

2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав.

Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

Пунктом 2 частини другої статті 37-1 Закону№1952-IV передбачено, що за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 37-1 Закону №1952-IV у разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора, акредитованого суб`єкта державної реєстрації прав.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити, чи є хоча б одна з названих обставин і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами. Суд також повинен ураховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до частини шостої статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Отже, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом умотивована із зазначенням: 1) висновків про існування: обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд повинен з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх доводів, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог і бути співмірними з позовними вимогами.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , як державний реєстратор Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області звернувся до суду першої інстанції із заявою про вжиття заходів забезпечення позову в зв`язку з прийняттям відповідачем наказу №4291 від 01.12.2021 року щодо:

- скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 26.06.2020 №4000925 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та №5000925 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», від 10.07.2020 №6000925 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведені державним реєстратором Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Богушем О.В. щодо Колективного сільськогосподарського підприємства "України-Черняхів-1";

- анулювання державному реєстратору Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області ОСОБА_1 доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 відзначав про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся.

Заявник також посилався на очевидні ознаки протиправності наказу Міністерства юстиції України №4291 від 01.12.2021 та порушення його прав, свобод та інтересів.

На переконання заявника, у випадку не зупинення дії оспорюваного наказу він буде позбавлений можливості здійснювати свою діяльність, що завдасть шкоди не тільки йому, а й іншому колу осіб, які звернулися до нього із заявами про вчинення реєстраційних дій.

В даному випадку, суд апеляційної інстанції наголошує, що інститут забезпечення адміністративного позову дійсно є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі. Однак, застосовуючи такий інститут, необхідно перш за все враховувати його мету та запобігати вирішенню спору у справі шляхом задоволення заяви про забезпечення позову.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, фактично надав доступ до Реєстру особі, чим фактично вирішив по суті одну з позовних вимог, оскільки державний реєстратор в подальшому здійснює діяльність у сфері реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців, незважаючи на те, що оскаржуваний наказ, дію якого зупинено, був винесений з підстав порушень порядку державної реєстрації державним реєстратором при вчиненні дій у зазначених вище сферах, що може в подальшому зашкодити правам третіх осіб.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що зазначені ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову доводи не дають суду підстав для вжиття заходів забезпечення позову, що передбачені статтею 151 КАС України, оскільки позивач жодним чином не позбавлений права на працю та вправі здійснювати діяльність, яка не стосується дій щодо вчинення державної реєстрації прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних, фізичних осіб-підприємців.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №824/841/19-а, від 24 лютого 2020 року у справі №520/7596/19, від 19 червня 2019 року у справі № 826/9263/17, від 03 грудня 2020 року у справі №580/3884/19, від 30.04.2021 року у справі №120/4469/20-а та від 19.05.2021 у справі №640/17492/20.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку підставам застосування заходів забезпечення адміністративного позову, заявленим у заяві про забезпечення позову, на відповідність їх вимогам частини другої статті 150 КАС України і, як наслідок, застосовано заходи забезпечення позову без наявності хоча б однієї з підстав, визначених частиною другою статті 150 КАС України.

При цьому, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, встановлено, що останнім не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, що унеможливило б їх захист без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Крім того, до заяви не додано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Таким чином, в контексті викладених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову, не відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та фактично вирішує справу по суті предмету позову.

За таких обставин, з врахуванням положень статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову неповно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення даного питання, а тому ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити повністю.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.