Справа № 420/27132/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/27132/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дій щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та, з урахуванням уточнень до позову, просив визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи; зобов`язати Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради поновити на підставі п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ОСОБА_1 статус особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи та видати «посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» .

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач під час проходження служби отримав травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків та йому встановлено другу групу інвалідності. Підставою для встановлення 2-ї групи інвалідності стало свідоцтво про хворобу №291/2 від 15.04.2015р. Управлінням соціального захисту населення в Суворовському районі ДП та СП Одеської міської ради взято до обліку як інваліда 2-ї групи внаслідок війни, видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.05.2019р.(дублікат НОМЕР_2 від 20.03.2015р.). 08.12.2021р. позивач звернувся із заявою про видачу дубліката посвідчення НОМЕР_1 інваліда другої групи в зв`язку з його пошкодженням, у задоволенні якої, як вважає позивач, протиправно відмовлено.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одесі позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради в особі Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни другої групи та видачі відповідного посвідчення. Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу відповідного посвідчення, з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись з таким рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до довідки МСЕК від 13.05.2019р. серії 12 ААБ №242603 позивача визнано особою з інвалідністю, травма якої пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Апелянт зазначає, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (під час воєнних дій), віднесення особи до інваліда війни відповідно до ст..7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону. Таким чином, оскільки інвалідність позивача не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті ст.7 зазначеного закону, останній не може вважатися особою з інвалідністю внаслідок війни, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу.

28.06.2022 р. до суду надійшли від апелянта додаткові пояснення, згідно яких апелянт зазначає, що відповідно до листа Міністерства у справах ветеранів війни України №6075/02/09.1-21 від 15.06.2021 р. було роз`яснено, що до осіб з інвалідністю в наслідок війни належать особи з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами, однак травма позивача не пов`язана з виконанням службових обов`язків, а тому ОСОБА_1 було відмовлено у видачі дублікату посвідчення, так як на момент звернення з такою заяву відпали підстави для встановлення ОСОБА_1 такого статусу, а пільги, якими користувався заявник, як ветеран війни, були скасовані.

Судом апеляційної інстанції 05.05.2022 року належним чином були повідомленні учасники справи про відкриття апеляційного провадження у справі, позивачем відзив на апеляційну скаргу до суду не надано, проте судова колегія вважає, що за наявними у справі матеріалами, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2019р. ОСОБА_1 Медико-соціальною експертною комісією за наслідками повторного огляду встановлено безстроково інвалідність другої групи в зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням службових обов`язків (довідка серії 12 ААБ №242603).

Підставою для встановлення 2-ї групи інвалідності стало свідоцтво про хворобу №291/2 від 15.04.2015р.

Управлінням соціального захисту населення в Суворовському районі ДП та СП Одеської міської ради позивача взято до обліку як інваліда 2-ї групи внаслідок війни, видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 14.05.2019р. (дублікат НОМЕР_2 від 20.03.2015р.).

08.12.2021р. позивач звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси про видачу дубліката посвідчення НОМЕР_1 інваліда другої групи в зв`язку з його пошкодженням.

13.12.2021р. листом №04-М-62173/2 від 13.12.2021р. за результатами розгляду звернення позивача повідомлено про відсутність підстав для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки інвалідність не пов`язана із захистом Батьківщини або з участю в бойових діях в мирний час чи з виконанням службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій, а тому зазначено про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 статусу «Особа з інвалідністю внаслідок війни» та видачі відповідного посвідчення немає.

Позивач, вважаючи, що згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання статусу "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та відповідного посвідчення, звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції погодився з доводами позивача та зобов`язав Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу відповідного посвідчення, з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Статтею 7 Закону №3551-XII визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Так, відповідно до частини першої статті 7 Закону №3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Частиною другою статті 7 Закону №3551-XIІ передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

1) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

4) осіб, які стали інвалідами внаслідок поранень чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних: у районах бойових дій у період Другої світової війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період; від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до 1 грудня 2014 року, а з 1 грудня 2014 року - на території проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, розташованих на лінії зіткнення, під час проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях;

5) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок воєнних дій громадянської та Другої світової воєн або стали особами з інвалідністю від зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки;

6) військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, а також колишніх бійців винищувальних батальйонів, взводів і загонів захисту народу та інших осіб, які брали безпосередню участь у бойових операціях по ліквідації диверсійно-терористичних груп та інших незаконних формувань на території колишнього Союзу РСР і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у цих батальйонах, взводах і загонах у період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954 року;

7) учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах;

8) осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Другої світової війни, та осіб, які у неповнолітньому віці були призвані чи добровільно вступили до лав Радянської Армії і Військово-Морського Флоту під час військових призовів 1941 - 1945 років і стали особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання або захворювання, отриманого під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;

9) осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи;

10) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранень, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (далі - Революція Гідності), та які звернулися за медичною допомогою у період з 21 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року.

11) військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

12) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

13) осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Аналіз вищенаведеної норми Закону свідчить про те, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать, зокрема особи з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) у зв`язку із захистом Батьківщини, перебуванням на фронті або участю в бойових діях у мирний час.

Як вбачається з матеріалів справи, з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААВ № 242603 підтверджено, що ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено другу групу інвалідності - травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Суд встановив, що за результатами розслідування нещасних випадків комісією складено акти форми Н-5*, за висновками яких нещасний випадок трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, боротьбі зі злочинністю.

Згідно Висновку службової перевірки по факту отримання тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 в період проходження служби в органах внутрішніх справ України при обставинах пов`язаних з виконанням службових обов`язків. (а.с. 17-18).

Згідно свідоцтва про хворобу №291/2 від 15.04.2015 р., травма, отримана позивачем, пов`язана з виконанням службових обов`язків, а також захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1 непридатний до військової служби, обмежено придатний у воєнний час. (а.с. 9-10).

Позивач стверджує, що до правовідносин з приводу встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідач має застосуватися стаття 20 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оскільки він є пенсіонером, особою з інвалідністю з числа військовослужбовців та має право на пенсію за цим Законом. До того ж, він отримав травму при виконанні обов`язків військової служби, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції погодився з такими доводами ОСОБА_1 та зазначив, що довідкою до акта огляду МСЕК підтверджено, що травма, пов`язана з виконанням службових обов`язків, а тому наявні підстав для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі відповідного посвідчення.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, та зазначає, що для надання особі статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до вищенаведених норм Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" необхідною є наявність таких умов як отримання військовослужбовцем інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що були одержані під час захисту Батьківщини та/або виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, а також з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Матеріали ж справи свідчать про те, що інвалідність позивача настала внаслідок травми, отриманої при виконанні поточних обов`язків військової служби у мирний час, що виключає можливість надання йому статусу особи з інвалідністю саме внаслідок війни.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ст. 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього ж Закону, згідно з частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Таким чином, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до "осіб з інвалідністю внаслідок війни" за змістом Закону №3551-XII є те, що наданню особі такого статусу передує доведення факту безпосередньої участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги пояснення апелянта згідно яких, останній посилається на лист Міністерства у справах ветеранів війни України №6075/02/09.1-21 від 15.06.2021 року, яким було надано роз`яснення, відповідно до яких пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2 ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України: особи з інвалідністю І та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи колегія суддів вважає обгрунтованною відмову Управляння соціального захисту населення в Суворовському районі №-4-М-62173/2 від 13.12.2021 р. про відмову у видачі посвідчення та відсутності підстав для поновлення позивачеві статусу «Особа з інвалідністю внаслідок війни, оскільки травма, яку отримав ОСОБА_1 та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана з його участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, тому оскаржуване рішення відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 березня 2022 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: К.В. Кравченко