Справа № 460/19632/22
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду О.Р. Гресько після одержання позовної заяви
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, стягнення моральної та матеріальної шкоди.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 4 та 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, в тому числі, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Так, зокрема, відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Позивач позовні вимоги сформулював наступним чином:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не зазначення і не надання позивачу інформації про надання пільг та компенсацій, нарахування та виплату коштів, у відповідності до Закону № 796, із розбивкою помісячно та порічно за період з 1 січня 2014 року по час винесення рішення суду, ненадання інформації про стан виконання рішень судів у справі №571/1276/14-а, ненадання підтверджуючих документів і пенсійної справи на ознайомлення;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області щодо створення перешкод у доступі до інформації щодо нього, в тому числі шляхом дискримінації його за соціальною ознакою та у зв`язку із отриманням правової допомоги, про дотримання органами Пенсійного фонду України його прав у відповідності до Закону № 796;
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області у наданні інформації щодо дотримання прав позивача як пенсіонера по інвалідності потерпілого категорії 1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області надати інформацію щодо пільг та компенсацій, нарахування і виплату пенсії та доплат, позивачу як пенсіонеру по інвалідності потерпілого категорії 1, органами пенсійного фонду з 1 січня 2014 по час винесення рішення суду, стан виконання рішень судів у справі №571/1276/14-а, надати пенсійну справу на ознайомлення;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області матеріальну шкоду, спричинену протиправною бездіяльністю та діями щодо порушення прав і гарантій, визначених ст. 3, 16, 46-50 Конституції України та Законом №796 позивача як пенсіонера по інвалідності потерпілого категорії 1;
- визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної держав ної адміністрації Рівненської області щодо не зазначення і не надання позивачу інформації про надання пільг та компенсацій, нарахування та виплату коштів, у відповідності до Закону № 796, із розбивкою помісячно та порічно за період з 1 січня 2014 року по час винесення рішення суду, ненадання інформації про стан виконання рішень судів у справі №571/1276/14-а, ненадання підтверджуючих документів і особової справи отримувача усіх видів соціальної допомоги на ознайомлення;
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області щодо створення перешкод у доступі до інформації щодо нього, в тому числі шляхом дискримінації його за соціальною ознакою та у зв`язку із отриманням правової допомоги, про дотримання органами Пенсійного фонду України його прав у відповідності до Закону № 796;
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області у наданні інформації щодо дотримання прав позивача як пенсіонера по інвалідності потерпілого категорії 1;
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області у наданні інформації щодо дотримання прав позивача як пенсіонера по інвалідності потерпілого категорії 1;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області надати інформацію щодо пільг та компенсацій, нарахування і виплату пенсії та доплат, позивачу як пенсіонеру по інвалідності потерпілого категорії 1, органами пенсійного фонду з 1 січня 2014 по час винесення рішення суду, стан виконання рішень судів у справі №571/1276/14-а, надати особову справу отримувача усіх видів соціальної допомоги на ознайомлення;
- стягнути з Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області матеріальну шкоду, спричинену протиправною бездіяльністю та діями щодо порушення прав і гарантій, визначених ст. З, 16, 46-50 Конституції України та Законом №796 позивача як пенсіонера по інвалідності потерпілого категорії 1;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області моральну шкоду в розмірі двадцять тисяч гривень;
- стягнути з Управління соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області моральну шкоду в розмірі десять тисяч гривень.
Тобто позивач серед іншого просить стягнути моральну та матеріальну шкоду.
Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Згідно з пунктами 3, 5 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві має бути наявне зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Частиною четвертою статті 161 КАС України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Разом з тим, заявивши позовні вимоги про стягнення моральної та матеріальної шкоди, позивач, всупереч пунктам 3, 5 ч. 5 ст. 160, ч. 4 ст. 161 КАС України, не надав обґрунтованого розрахунку суми, що стягується, не зазначив викладу обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення шкоди, не зазначив та не надав доказів, що підтверджують обставини наявності шкоди, заподіяної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, Управлінням соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області оскаржуваними діями, (бездіяльністю).
За приписами частини першої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до частин 1, 2 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин позовну заяву належить залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду нової позовної заяви із зазначенням у ній обґрунтованого розрахунку суми, що стягується, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення шкоди, зазначення та надання доказів, що підтверджують обставини наявності шкоди, заподіяної Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, Управлінням соціального захисту населення Рокитнівської районної державної адміністрації Рівненської області оскаржуваними діями, (бездіяльністю).
Щодо зазначеного позивачем у позовній заяві вжиття засобів доказування забезпечення доказів, то варто зазначити, що суд не може розцінити таке зазначення як заяву про забезпечення доказів, оскільки воно за своєю формою та змістом не відповідає відповідній заяві про забезпечення доказів.
При цьому, варто роз`яснити, що порядок забезпечення доказів в адміністративному процесі регулюється приписами статей 114-117 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.
Статтею 115 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 116 Кодексу адміністративного судочинства України у заяві про забезпечення доказів зазначаються:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса за наявності;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, офіційна електронна адреса;
4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні;
5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів;
6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази;
7) перелік документів, що додаються до заяви.
Отже, інститут забезпечення доказів в адміністративному судочинстві спрямований на забезпечення здійснення процесу доказування шляхом збирання і закріплення доказів, якщо існують обставини, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.
Таким чином, суд за заявою учасника справи має забезпечити докази, зокрема шляхом їх витребуванням та оглядом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Аналізуючи наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №9901/845/18.
Суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 2 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.
Стаття 80 Кодексу адміністративного судочинства України зазначає, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.
Таким чином процедура витребування доказів не є тотожною процедурі забезпечення доказів, що не було враховано позивачем при зазначенні у позові щодо вжиття засобів доказування - забезпечення доказів.
З огляду на наведене, якщо у позивача є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, може звернутися до суду із заявою про забезпечення доказів. При цьому, така заява за формою та змістом має відповідати вимогам ст. 116 КАС України.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної зави протягом десяти днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвала про залишення позовної заяви без руху оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Олег ГРЕСЬКО