Справа № 200/2323/22
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 липня 2022 року Справа №200/2323/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з клопотанням про поновлення строку звернення до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою

ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради відповідач 1,

та Державної казначейської служби України відповідач 2

про визнання бездіяльності протиправною, стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради та Державної казначейської служби України, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020-2021 роки виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів;

- стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради недоплачену суму у розмірі 6800,00 (шість тисяч вісімсот гривень 00 коп.) гри. щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком на рахунок АТ КБ Приватбанк IBAN НОМЕР_1 , рахунок - НОМЕР_2 , отримувач - ОСОБА_1 ;

- стягнути з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради невиплачену суму у розмірі 8844,00 (вісім тисяч вісімсот сорок чотири гривень 00 коп.) грн. щорічної грошової допомога до 05 травня за 2021 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком на рахунок АТ КБ Приватбанк IBAN НОМЕР_1 , рахунок - НОМЕР_2 , отримувач - ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державну Казначейську службу України списати недоплачену суму у розмірі 15644,00 (п`ятнадцять тисяч шістсот сорок чотири гривні 00 коп.) грн. щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020-2021 роки, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з рахунків Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на рахунок позивача.

14 лютого 2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху в частині позовних вимог щодо спірної допомоги за 2020 рік та надано позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску з інших підстав для поновлення строку.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" президент України В. Зеленський постановив ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

30 червня 2022 року ухвалою суду позивачу продовжено строк на усунення недоліків позовної заяви на строк не більше тридцяти днів з дня скасування військового стану в Україні, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

04 липня 2022 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, згідно якої про факт порушення прав та законних інтересів позивачу стало відомо в липні 2020 року, коли у засобах масової інформації було опубліковане рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року.

Позивач в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовною заявою зазначив, що у зв`язку із відповідним епідеміологічним станом на протязі тривалого часу був позбавлений можливості потрапити на прийом до фахівця Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради для отримання консультацій, у телефонному режимі зв`язатися з фахівцем Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради теж виявилось не можливим.

Позивач вказує, що вимушений був звернутися за допомогою до фахівця в галузі права, який склав заяву від імені позивача, яка і була направлена до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, та на яку врешті решт відповідач 1 надав відповідь від 09.07.2021 N0 Б-5550-11-1.1.1, де відповідач 1 повністю визнав факт заборгованості перед позивачем за 2020-2021 роки та повідомив, що Департаментом подано заявку на здійснення фінансування вищезазначеної заборгованості.

Дослідивши вказане клопотання, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 30 березня 2020 року № 540-IX, що набрав законної сили 02.04.2020 року, розділ VI "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 18 червня 2020 року 731-IX, що набрав законної сили 17.07.2020 року, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Враховуючи викладене, процесуальні строки, які були продовжені пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року закінчились 07.08.2020 року.

Тобто, з 07.08.2020 року введення карантинних обмежень не є безумовною підставою для поновлення строку звернення до суду з позовною заявою.

Поряд з цим, суд зазначає, що звернення позивача до суду з позовною заявою є його правом і жодних обмежень щодо його реалізації у зв`язку з веденням карантину на території України законом встановлено не було.

Доводи клопотання позивача не змінюють моменту, з якого він дізнався про порушення своїх прав, дата з якої позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 (справа № 127/15035/17), в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 (справа № 240/12017/19).

Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 № 3-р/2020 міститься у відкритому доступі на сайті Конституційного Суду України, а рішення Верховного Суду від 29.09.2020 у зразковій справі № 440/2722/20 в Єдиному державному реєстрі судових рішень, та позивач міг дізнатися про їх зміст та передбачити наслідки пропуску строку звернення до суду з позовними вимогами щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік.

Позивач з 2017 року має статус учасника бойових дій, а отже, і отримувачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Тобто, позивачу має бути достеменно відомо про порядок, розміри та строки виплати такої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, разову грошову допомогу до 5 травня позивач отримав у 2020 році у розмірі 1390 грн. Про порушення своїх прав щодо виплати грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж передбачено Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, позивач дізнався після отримання такої допомоги у меншому розмірі.

Відповідно до частини четвертої статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, перебіг шестимісячного строку звернення до суду з позовом щодо виплати щорічної разової грошової допомоги за 2020 рік з урахуванням положень частини четвертої статті 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, розпочався 01.10.2020 та закінчився 31.03.2021.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року по справі № 360/2008/21.

Колегія суддів також зазначила, що виплата грошової допомоги до 5 травня є періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка його отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення конкретного розміру грошової допомоги чи був здійснений його перерахунок, з яких складових він складається, як обрахований та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий його розрахунок чи розрахунок його складових.

Тож, суд дійшов висновку, що позивач не надав належних доказів існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення та пов`язані з реальними істотними перешкодами для своєчасного звернення до суду.

Суд наголошує, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа Каменівська проти України ), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

За практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії ).

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення позивачу позовної заяви в частині позовних вимог щодо: визнання протиправною бездіяльності Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів; стягнення з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради недоплачену суму у розмірі 6800,00 (шість тисяч вісімсот гривень 00 коп.) грн щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком на рахунок АТ КБ Приватбанк IBAN НОМЕР_1 , рахунок - НОМЕР_2 , отримувач - ОСОБА_1 ; зобов`язати Державну Казначейську службу України списати недоплачену суму у розмірі 6800 грн щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з рахунків Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на рахунок позивача.

Згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 121, 122, 123, 160, 161, 169, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради та Державної казначейської служби України в частині позовних вимог щодо: визнання протиправною бездіяльності Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо невиплати ОСОБА_1 щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених коштів; стягнення з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради недоплачену суму у розмірі 6800,00 (шість тисяч вісімсот гривень 00 коп.) грн щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком на рахунок АТ КБ Приватбанк IBAN НОМЕР_1 , рахунок - НОМЕР_2 , отримувач - ОСОБА_1 ; зобов`язати Державну Казначейську службу України списати недоплачену суму у розмірі 6800 грн щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, виходячи з розміру п`яти мінімальних пенсій за віком, з рахунків Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на рахунок позивача - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко