Справа № 393/498/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2022 року м.Дніпросправа № 393/498/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2021 року у справі № 393/498/21 (суддя Рачкелюк Ю.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії ВМ №00000024 від 07 жовтня 2021 року, закриття провадження у справі.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Із рішенням суду не погодився позивач та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, позивач просить скасувати рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2021 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що транспортним засобом перевозився сипучий вантаж (насіння соняшнику), який постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час його руху, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля. Таким чином, результати вимірювання, які здійсненні відповідачем, не можна вважати достовірними. Повна маса транспортного засобу не перевищувала допустимих норм, що дозволяло перевезення вантажу без оформлення відповідного дозволу. Вважає, що результати вимірювання не можна вважати правильними та достовірними, зважаючи на відсутність спеціальної методики та неможливість встановлення точного показника навантаження на осі транспортного засобу з сипучим вантажем. Крім того, зазначає, що в оскарженій постанові не встановлено усіх обставин, а саме: не відображено загальну масу транспортного засобу, а лише вказано про величини перевищення маси у відсотковому та тонажному співвідношенні, що не дає можливості встановити можливе порушення вимог п.22.5 ПДР України; не повністю зазначено найменування контейнеровоза, оскільки міститься інформація лише про транспортний засіб MAN TGX 18.440, днз НОМЕР_1 , натомість відсутня інформація про напівпричіп, також відсутня інформація про напівпричіп і на фотознімках, з яких неможливо встановити ні номерний знак, ні його назву; із тексту постанови не зрозуміло чи взято до уваги тип транспортного засобу контейнеровоз, що суттєво впливає на гранично допустимі нормативні параметри загальної маси; не відображено тип вантажу, що перевозився, а тому не могло бути враховано, що перевозився сипучий вантаж насіння соняшнику, що суттєво впливає на вимірювання поосьового навантаження; відсутній підпис особи, яка склала постанову.

Відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому вказує, що доводи скарги є безпідставними. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу MAN, модель TGX 18.440 спеціалізований вантажний-спеціалізований сідловий тягач-Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 13).

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 , спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз три осі переобладнаний у 2020 році, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а.с. 14).

Транспортний засіб MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які належать на праві власності позивачу, було завантажено насінням соняшнику насипом, згідно копії товарно-транспортної накладної №06 від 05.10.2021р., з метою перевезення. У товарно-транспортній накладній зазначено загальну масу транспортного засобу 42060 кг (а.с. 12).

07.10.2021р. старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Савченко В.О. складено постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серії ВМ №00000024 від 07.10.2021р.

Із змісту даної постанови, зокрема - з графи ''виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги'' слідує, що 06.10.2021р. о 3 год. 23 хв., за адресою Н-23, км 2+998, Кіровоградська обл. зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.440, днз НОМЕР_1 , та зазначено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 10,4% (9,069 т), навантаження на одиничну вісь транспортного засобу на 15,9 % (4,189 т), за що передбачена відповідальність по ч.2 ст.132-1 КУпАП. До адміністративної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн..

Позивач, вважаючи постанову протиправною та незаконною, звернувся до суду з позовом про її скасування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), відповідно частини першої статті 29 якого до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частиною третьою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 р. № 2344-III (далі Закон № 2344-ІІІ) встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону № 3353-ХІІ до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

За приписами частини другої статті 29 Закону № 3353-ХІІ з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

У розумінні Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (підпункт 3 пункту 2 Порядку № 879).

Відповідно до п. 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, (далі Правила дорожнього руху) маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Як вказано вище, в цьому випадку під час проведення габаритно-вагового контролю встановлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без спеціального дозволу.

Відповідно до статті ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 р. № 2862-IV рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Проаналізувавши зазначені вище норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними: перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі, а перевезення подільного вантажу з перевищенням навантаження на вісі заборонено.

Вантажем, який перевозився позивачем, є насіння соняшнику, тобто вантаж є подільним, адже може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодженні його властивостей, а тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху заборонено.

Головною метою такої заборони є збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Внаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків.

Відтак, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами. Вказане порушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно п.2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. № 1174, автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером.

Відповідно до п.12 цього Порядку автоматичний пункт може забезпечувати, зокрема: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей).

Згідно п.п.13, 14 цього Порядку під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Із змісту зображення, наявного на вебсайті, що за адресою https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/BM00000024/ вбачається фотозвіт, інформація про транспортний засіб, а також про відповідальну особу.

Так, в графі фотозвіт наявні фото, зроблені 06.10.2021р. о 03:23:23 з прив`язкою до 3 км автодороги, а саме фронтальне зображення транспортного засобу MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; зображення реєстраційного номеру НОМЕР_1 ; зображення загального вигляду транспортного засобу з напівпричепом в момент проїзду через автоматичний пункт.

Технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, є Q-FREE HI TRAC ТMU4 WIM, 10022; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії - № UA.TR.001 35 376-21 до 10-09-2022р.

У матеріалах справи наявні копії сертифікатів відповідності автоматичного приладу для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-FREE HI TRAC ТMU4 WIM (а.с.27-28, 29-30) та копія сертифікату перевірки типу (а.с.31), а тому суд не вбачає підстав ставити під сумнів результати, які були зафіксовані даним приладом щодо габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача, яким перевозився вантаж.

Вищевказаними фото підтверджується і той факт, що транспортний засіб MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався з напівпричепом.

Щодо доводів позивача про відсутність перевищення нормативних параметрів, визначених п. 22.5 ПДР України, що підтверджується товарно-транспортною накладною, колегія суддів зазначає, що товарно-транспортна накладна не є тим документом, що однозначно підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Тобто, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Згідно п.17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. № 1174, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Доводи позивача про те, що в оскарженій постанові не відображено тип вантажу, що перевозився, а також те, що відсутній підпис особи, яка складала постанову, є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що відсутність на теперішній час Методики зважування (вимірювання) подільного (сипучого) вантажу, про яку зазначає представник позивача у позові, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №819/1381/16).

Щодо посилання позивача на перевезення сипучого (подільного) вантажу (насіння соняшнику), який постійно переміщувався по всім осям транспортного засобу під час руху, а також того, що повна маса транспортного засобу не перевищувала допустимих норм, що дозволяє здійснення перевезення без оформлення відповідного дозволу, колегія суддів зазначає, що відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014р. №363, саме на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Згідно пунктів 12.1, 12.5 цих Правил передбачено, що при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України. Для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Стосовно доводів позивача про неможливість врахування результатів вагово-габаритного контролю із посилання на практику Верховного суду, викладену в адміністративних справах №816/2329/13-а (постанова від 12.04.08.2018 року), №826/442/13-а (постанова від 16.01.2018 року), №821/597/17 (постанова від 12.06.2018 року), колегія суддів зазначає, що вказані доводи є необґрунтованими, а судова практика на яку посилається позивач стосується інших справ, які є відмінними від тих, що становлять предмет даної справи. Так, у наведених позивачем справах та судових рішеннях Верховний Суд переглядав судові рішення з приводу спорів щодо правомірності та обґрунтованості наказів про призначення податкових перевірок, прийняття податкових повідомлень рішень, натомість предметом оскарження у даній справі є постанова про накладення адміністративно-господарських санкцій за порушення правил перевезення великогабаритних вантажів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ч.3 ст.272, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17 грудня 2021 року у справі № 393/498/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак