Справа № 300/420/22
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2022 р. справа № 300/420/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФ України в Івано-Франківській області), в якому просить суд: визнати неправомірними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 73% до 70%; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років в розмірі 73% грошового забезпечення, з врахуванням виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого статтею 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позовні вимоги мотивовано тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області безпідставно знизило відсотковий розмір пенсії з 73% до 70% грошового забезпечення, що призвело до неправильного визначення розміру пенсії та її виплату позивачу з 01.01.2018 в розмірі нижчому, ніж передбачено законодавством. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки внесені зміни до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. На виконання рішення суду від 24.09.2021 у справі № 300/3511/21 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі довідки № 22/6-2096 від 24.05.2021, в процесі якого обмежив розмір пенсії максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, що суперечить вимогам статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою від 07.02.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.03.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. У відзиві представник відповідача зазначив, що на час призначення позивачу пенсії загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до частини 2 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не повинен перевищувати 90% грошового забезпечення. Згідно з пунктом 23 розділу 11 Закону України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України до частини 2 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб внесено зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії, а саме цифри "80" замінено цифрами "70". Вважає, що позивачу правомірно проведено перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення, визначеного відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб. При цьому, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначив, що зміни в законодавстві щодо зменшення відсоткового розміру пенсії не призвели до зниження розміру останньої, що спростовує факт звуження прав позивача на пенсійне забезпечення. Представник відповідача вказав на те, що особам, яким пенсія призначена після 01.01.2018 обчислення пенсії при максимальному обчисленні календарної вислуги років, пенсія призначається у максимальному розмірі 70%. Тобто при однаково прирівняній посаді, а також, при однаковому обчисленні вислуги років, однаковому званню, та однаковій кількості вислуги років, яка звільнилася після 01.01.2018 отримує менший розмір пенсії у зв`язку із врахуванням меншого відсоткового відношення, а саме 70%, як це передбачено чинним законодавством. Щодо дій пенсійного органу по обмеженню максимального розміру пенсії позивача, то відповідач вважає, що такі дії відповідають вимогам статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VI від 08.07.2011, статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262 від 09.04.1992. Також відповідач вказав на те, що спірні правовідносини вже були предметом оцінки Верховного Суду (постанова від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, постанова від 27.01.2021). Також відповідач звернув увагу суду на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 30-36).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 проходив службу в органах МВС України. Позивачу з 31.10.2005 виплачується пенсія за вислугу років згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII, що підтверджується копіями пенсійного посвідчення № 7906 від 30.11.2005, розрахунку пенсії за вислугу років від 26.12.2013, протоколів про перерахунок пенсії за пенсійною справою № 00-7906 (МВС) від 37.10.2017, від 23.11.2021, долучених до відзиву на позов витягів з матеріалів вказаної пенсійної справи: заяви про призначення пенсії від 16.11.2005, розрахунку вислуги років від 22.02.2007, висновку про призначення пенсії від 24.11.2005 (а.с. 9-12, 37-44). Згідно вказаних матеріалів пенсійної справи позивачу призначена пенсії за вислугу років, виходячи із загального стажу служби понад 26 років, у розмірі 73% грошового забезпечення.
24.09.2021 Івано-Франківський окружний адміністративний суд прийняв рішення в справі № 300/3511/21, яким:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України № 22/6-2096 від 24.05.2021;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з врахуванням виплачених сум пенсії, починаючи з 01.12.2019, із врахуванням основних і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, згідно довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України №22/6-2096 від 24.05.2021;
Вказане судове рішення набрало законної сили 26.10.2021.
01.11.2021 Івано-Франківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист у справі № 300/3511/21.
Позивач 24.11.2021 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з відсоткового значення розміру грошового забезпечення 73% та без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01.01.2018 (а.с. 14).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом № 9766-9255/Г-02/8-0900/21 від 17.12.2021 відмовило позивачу в такому перерахунку пенсії (а.с. 15).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та здійсненні її виплати з 01.01.2018 у розмірі 73% від грошового забезпечення, позивач звернувся з цим позовом до суду, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести йому перерахунок пенсії за вислугу років та її виплату з 01.01.2018 в розмірі 73% грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого статтею 43 Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:
Щодо доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, то суд зазначає таке.
Як встановлено судом, відповідач здійснив позивачу перерахунок пенсії за вислугу років, на виконання рішення суду від 24.09.2021 у справі № 300/3511/21, згідно протоколу від 23.11.2021 (а.с. 10).
Це позов подано до суду 17.01.2022. Тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.
Окрім цього, суд звертає увагу на те, що заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Як уже відзначено судом, згідно з частиною третьою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, перерахунок якої має здійснюватися у зв`язку із збільшенням/введенням в дію нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій, і яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням відповідного перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.04.2019 по справі № 809/248/18.
Окремо суд надає оцінку посиланням представника органу пенсійного фонду на правові висновки, визначені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19).
Дійсно у коментованій постанові Великою Палатою Верховного Суду сформовано певна правова позиція щодо застосування строків звернення до суду у справах про перерахунок раніше призначених пенсій.
Однак Велика Палата Верховного Суду застосувала у справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19) положення статей 87 і 98 Закону № 1788-ХІІ, а у цій справі регулювання спірних відносин визначено частиною третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ, що як за своїм змістом так юридичним визначенням є відмінними між собою.
З огляду на особливість даних спірних правовідносин і фактичних обставин відсутні підстави для застосування правових висновків, визначених Великою Палатою Верховного Суду в судовому рішенні по справі № 510/1286/16-а (провадження № 11-345апп19).
Вчинення уповноваженим органом і органом пенсійного фонду дій на забезпечення своєчасного перерахунку пенсії не залежить від волі пенсіонера (колишнього працівника органів внутрішніх справ), а повинні в силу вимог нормативно-правових актів самостійно вчинятися останніми.
Отже, позивачем не пропущений, встановлений частиною другою статті 122 КАС України, строк звернення до суду з цим позовом.
Щодо позовної вимоги в частині правомірності дій відповідача з 1 січня 2018 року щодо зменшення відсоткового значення розміру грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія з 73% до 70%, то суд зазначає таке.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).
Статтею 63 Закону № 2262-XII визначено підстави для перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до частини 4 цієї статті усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
21.02.2018 Кабінет Міністрів України на реалізацію частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ прийняв постанову Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб (далі - Постанова №103)
Відповідно до абзацу першого пункту третього цієї Постанови постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.
Пунктом 5 Постанови № 103 визначено, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постанови, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 12, ст. 301).
Пунктом 6 Постанови № 103 внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додавались. Так, пунктом 2 цих Змін внесені зміни до Порядку № 45, зокрема:
- пункт 5 викладено в такій редакції:
5. Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
Особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) перерахунок пенсії з 1 січня 2016 р. проводиться з розміру грошового забезпечення за прирівняною посадою поліцейського, враховуючи оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (Офіційний вісник України, 2015 р., № 96, ст. 3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року. Подальші перерахунки здійснюються з урахуванням складових грошового забезпечення, передбачених абзацом першим цього пункту.;
- додаток 2 до Порядку викласти в новій редакції (форму ДОВІДКИ про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій;
- доповнено Порядок додатком 3 такого змісту ДОВІДКА про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції). За змістом цієї довідки розмір грошового забезпечення визначався на нормами, чинними на січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського до посади на день звільнення зі служби, грошове забезпечення включало: посадовий оклад, підвищення посадового окладу, оклад за спеціальним званням, надбавка за стаж служби, надбавка за службу в умовах режимних обмежень, надбавка за почесне звання заслужений чи народний, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук чи вчене звання, інші надбавки, які мають постійний характер та визначені постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції, премія.
На виконання вимог статті 94 Закону № 580-VII та Постанови № 988 Міністерство внутрішніх справ України 06.04.2016 видало наказ № 260, яким затвердило "Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" (далі - Порядок № 260).
За приписами пункту 2 Порядку № 260, наказ яким затверджений цей Порядок, набирає чинності з дня його офіційного опублікування (27.05.2016) та застосовується з дня набрання чинності Закону №580-VII, тобто з 07.11.2015. Пунктом 3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому згаданим Порядком установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за стаж служби в поліції (пункт 3); надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (пункт 4); надбавка за безперервний стаж на шифрувальній роботі (пункт 5); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць (пункт 6); надбавка за службу в умовах режимних обмежень (пункт 7); надбавка за почесне звання "заслужений" (пункт 8); доплата за науковий ступінь з відповідної спеціальності (пункт 9); доплата за вчене звання (пункт 10); доплата за службу в нічний час (пункт 11).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/3858/18 від 12.12.2018 визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою від 05.03.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд залишив без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018. Верховний Суд постановою від 12.11.2019 залишив без змін рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі № 826/3858/18.

Рішенням окружного адміністративного суду міста Києва № 826/12704/18 від 14.05.2019 (часткове рішення), визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, який стосується перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції). Постановою від 19.11.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд залишив без змін часткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019.

Отже, пункт 3 Постанови № 103, який стосується перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), втратив чинність з 19.11.2019.

Надалі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 826/6453/18 від 29.01.2020 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яким вносилися зміни у Порядок № 45 (зокрема, у пункти 1, 2, 3, 5 та додаток 2, а також доповнено цей Порядок додатком 3).

Отже, підсумовуючи вказані обставини та норми законодавства, можна дійти висновку про те, що підставою для перерахунку раніше призначених пенсій за правилами коментованого Закону в першу чергу є прийняття Кабінетом Міністрів України рішення відповідно до пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та подання органами, передбаченими цим Порядком, відповідних повідомлень до територіальних органів Пенсійного фонду України.

Позивач з 31.10.2005 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII, вислуга років загальна 26 років. При прийнятті в 2005 році рішення про призначення пенсії за вислугу років її основний розмір визначено в розмірі 73% від суми грошового забезпечення заявника.

Матеріалами справи засвідчено обставину здійснення відповідачем у відношенні до позивача перерахунку пенсії 01.04.2018, починаючи з 01.01.2016, на підставі Постанов № 103 та № 988, відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII, з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії за нормами, чинними за січень 2016 року, виданої ліквідаційною комісією ГУ МВС в Івано-Франківській області, за прирівняною посадою поліцейського.

Здійснюючи такий перерахунок пенсії відповідачем застосовано новий максимальний розмір грошового забезпечення 70% відповідних сум грошового забезпечення. Правомірність таких дій Головне управління ПФ України в області обґрунтувало необхідністю застосування основного розміру пенсії у відсотках від грошового забезпечення, встановленого законодавством на момент проведення чергового перерахунку пенсії, як це передбачено частиною другою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції станом на 1 квітня 2018 року.

Суд в спірному випадку не може повністю погодитися з такими доводами відповідача та обґрунтуванням правомірності таких дій, з огляду на таке.

Так, згідно пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час введення в дію 01.01.1992) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше.

Відповідно до вимог пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час введення в дію 01.01.1992) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною другою вказаної статті Закону № 2262-ХІІ (в редакції на час введення в дію 01.01.1992) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, - 80 процентів.

До Закону № 2262-ХІІ вносилися неодноразово зміни, за змістом яких значення коментованого відсотка для вказаної категорії осіб зріс до 90, 100 і 95 відповідно.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

В подальшому Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за № 1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (на підставі якої позивачу в квітні 2018 року обраховано спірний розмір пенсії), згідно яких цифрове значення "80" замінено цифрами "70" (максимальний розмір пенсії).

Таким чином, з 01.04.2014 положення частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до коментованої статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, надавши оцінку наведеним нормам матеріального права, суд вважає, що внесені законами зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а потім 70% грошового забезпечення не можуть застосовуватися при перерахунку вже призначеної пенсії за умови, врахування однакового розмір грошового забезпечення для однієї і тієї ж категорії військовослужбовців, прирівняних до них осіб (за посадовою, званням і вислугою років).

Порядок перерахунку призначених пенсій колишнім військовослужбовцям і прирівняних до них осіб урегульований нормами статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка змін не зазнавала. Такий порядок в частині відсоткового значення обрахунку основного розміру пенсії не змінений і постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за № 103.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленій у зразковій справі №240/5401/18 (Пз/9901/58/18).

Отже, є помилковим застосування у спірному випадку органом пенсійного фонду статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій.

Однак, обставини правовідносин за період з 01.01.2016 по 01.12.2019, щодо зменшення при перерахунку пенсії до 70 відсотків суми грошового забезпечення, із якої обчислено основний розмір пенсії, та необхідності здійснити перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 73 відсотків відповідної суми грошового забезпечення, з 01.01.2016, - частково відповідає ознакам типової справи, визначених у рішенні суду, ухваленого за результатом розгляду Верховним Судом зразкової справи № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18).

З огляду на наведене, суд у цій справі дійшов висновку, що Головним управлінням ПФУ в області при здійсненні перерахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 на виконання Постанови № 103, використовуючи довідку про розмір грошового забезпечення позивача № 372/8-18 від 15.03.2018, складену за нормами, чинними станом на січень 2016 року, протиправно з 01.01.2016 зменшено розмір пенсії, виходячи з процентної складової основної частини пенсії із 73% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Водночас позивач просить в позовній заяві відновити його порушене право в цій частині, починаючи з 01.01.2018. Враховуючи диспозитивне право позивача визначати обсяг позовних вимог, суд дійшов висновку задовольнити позов в частині протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 73 % до 70 % сум грошового забезпечення в період з 01.01.2018 до 01.12.2019 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 73 % сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що вказаний вище сформований висновок про право позивача на перерахунок, обчислення і виплату пенсії за вислугу років у розмірі 73% відповідних сум грошового забезпечення стосується саме забезпечення, яке визначено у попередній довідці, виданій ліквідаційною комісією ГУ МВС в Івано-Франківській області у березні 2018 (на загальну суму грошового забезпечення 10049,96 грн.), відповідно до положень Постанови № 103 і Порядку № 45, які були чинними в період з 01.01.2018 по 01.12.2019.

Складові грошового забезпечення позивача у такій довідці (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням (підполковник поліції), надбавка за вислугу років і премія) визначені уповноваженим органом на підставі введеної в дію із 02.12.2015 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 за № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

Так, Постановою № 988 з 11.11.2015 значно підвищено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) поліцейських.

Надалі спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження № Пз/9901/20/19).

У вказаній зразковій справі суд з 05.03.2019 суд касаційної інстанції, постановляючи рішення у зразковій справі, відновив право колишнього саме військовослужбовця (а не працівника/співробітника органів внутрішніх справ) на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премія, а також відповідного перерахунку його пенсії з 01.04.2019.

Водночас іншим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва №826/12704/18 від 14.05.2019 (часткове рішення), залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 (http://reestr.court.gov.ua/Review/82368814; http://reestr.court.gov.ua/Review/85866053), визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", який стосується перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Отже, пункт 3 Постанови № 103, який стосується перерахунку пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), втратив чинність з 19.11.2019.

Надалі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 826/6453/18 від 29.01.2020 (http://reestr.court.gov.ua/Review/87361222) визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким вносилися зміни у Порядок № 45 (зокрема, у пункти 1, 2, 3, 5 та додаток 2, а також доповнено цей Порядок додатком 3).

Поряд з цим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі № 640/6077/19 (http://reestr.court.gov.ua/Review/94263854) визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за № 103 "Про перерахунок пенсій особам звільнених з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у частині пункту 5, яким визначалося, що перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постанови, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку № 45.

З наведеного слідує, що з 19.11.2019 - дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/12704/18, пункт 3 Постанови №103 втратив чинність, а інші нормативні акти, які б надалі обмежували склад та розмір грошового забезпечення осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) для обчислення та перерахунку пенсії, відсутні.

Тому суд у цій справі вважає, що з 01.12.2019 (першого календарного дня місця, що на стає за датою 19.11.2019), за умови ініціювання такого питання позивачем окремо , що мало місце в адміністативній справі (№ 300/3511/21) , виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Порядком № 260 і Постановою № 988, та відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ.

Втім, потрібно зважати на те, що поліцейські, яким призначається пенсія з 01.01.2016 мають право на розрахунок її розміру, виходячи із значення саме 70% грошового забезпечення із врахуванням основних і додаткових її видів/складових, оскільки уряд України значно підвищив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) такої категорії посадових осіб.

Разом з тим, в окремих випадках виникають обставини, за яких колишні працівники/співробітники органів внутрішніх справ (МВС), які, покликаючись на висновки, сформовані Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження №Пз/9901/20/19) та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/12704/18 від 14.05.2019, бажають отримати від уповноважених органів з 19.11.2019 нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії із включенням до неї додаткових щомісячних її видів і премії (за складовими, які виплачуються в Порядку № 260), а також розраховують на обчислення пенсії із урахуванням такої довідки в значенні, більшого ніж 70% сум грошового забезпечення.

У випадку, який досліджується судом, позивач ставить питання визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення (з 73% до 70%) розміру грошового забезпечення, з якого обраховується пенсія, при здійснення з 01.12.2019 перерахунку його пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № 22/6-2096 від 24.05.2021 за показниками станом на 19.11.2019 року.

Відтак, може скластися ситуація (а у досліджуваному випадку вже склалася), за якої колишні співробітники органів внутрішніх справ (МВС), які до звільнення в порівнянні із співробітниками Національної поліції України займали одну і ту ж посаду (рівнозначні посади), мають одне і те ж звання, одну і ту ж вислугу років, одинакові додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати) та премію, матимуть різний розмір пенсії. Так особи, які вийшли на пенсію до 01.01.2016, претендують і вимагають в судовому порядку відсоткове значення, більше ніж 70% (у спірному випадку 73%), хоча їх грошове забезпечення не обчислювалося за правилами Порядку № 206 та Постанови № 988, тоді як поліцейські, які отримали право на пенсію після 01.01.2016. та яким грошове забезпечення обчислювалося відповідно до вказаних нормативних актів, мають право на обрахунок пенсії в розмірі, що не перевищує 70% їх грошового забезпечення за посадою, з якої вони звільнилися зі служби.

Суд переконаний, що таке правове регулювання спірних відносин є несправедливим по відношенню до колишніх чи діючих співробітників Національної поліції України, які отримали/отримують право на пенсію після 01.01.2016, та створює дискримінацію у праві на належне пенсійне забезпечення однієї і тієї ж категорії громадян, в тому числі службових осіб, які розпочинали службу в органах МВС, а завершили в органах НП України.

Визначення різних підходів до порядку обчислення розміру пенсійного забезпечення однієї категорії громадян порушує основоположний принцип судочинства рівність усіх громадян у своїх права перед законом, в тому числі у праві на справедливе встановлення пенсії, що закріплено в статтях 21, 24 Конституції України.

Таким чином, у колишнього співробітника органів внутрішніх справ (МВС України), який отримає нову довідку про склад грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 19.11.2019 (станом на листопад 2019 року) на підставі Постанови № 988, відбудуться фактичні зміни у пенсійній справі і відповідно в правовому регулюванні цих відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії, оскільки попередній розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій відповідно до Постанови № 103 взятий станом на січень 2016 року, тоді як Порядок № 260 набрав чинність з 27.05.2016.

З урахуванням вказаного відпадуть процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленої у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), так як зміняться фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин на підставі іншої постанови Великої Палати Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19 (адміністративне провадження № Пз/9901/20/19), із урахуванням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва № 826/12704/18 від 14.05.2019 (часткове рішення), залишеним постановою від 19.11.2019 Шостим апеляційним адміністративним судом, постановами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 і від 19.01.2021 у справі № 640/6077/19.

Як наслідок, суд вважає за необхідне керуватися висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99. У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отож, у випадку перерахунку призначеної пенсії колишніх співробітників органів внутрішніх справ (МВС) на підставі оновленої довідки, виданої за показниками станом на 19.11.2019 за правилами Постанови № 988 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії, нарахованих/визначених за правилами Порядку № 260), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність.

У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 по справі №640/1744/20 виснував, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).

Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин, на переконання суду у цій справі, є достатньо справедливим.

Аналогічний підхід щодо обчислення розміру пенсії та відсотків від заробітку для нарахування пенсійних виплат при проведенні її перерахунку з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, застосований Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у відношенні до іншої категорії осіб-пенсіонерів, виплата пенсій яким здійснюється не із солідарної системи пенсійного фонду, а за рахунок коштів Державного бюджету України, зокрема колишніх співробітників органів прокуратури та суддів.

В даному випадку мова йде про позицію суду касаційної інстанції, визначеної в:

- постановах від 08.09.2021 (адміністративне провадження № К/9901/13961/20) у справі № 340/3185/19 (http://reestr.court.gov.ua/Review/99458809) та від 20.01.2021 у справі № 640/1744/20 (http://reestr.court.gov.ua/Review/94264232), в яких предмет спору стосувався перерахунку пенсії працівників прокуратури, що вийшли на пенсію при дії положення закону із правом на обрахунок пенсії від заробітку до 90%, а при отриманні нової довідки із значно вищим складом заробітної плати - до 70%;

- постанові від 27.09.2021 (провадження № К/9901/25475/21) у справі № 580/585/21, в якій предметом спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням нових довідок про розмір грошового забезпечення (із значно більшим розміром, в порівнянні до такого, який отримувався до набуття права на відставку), на час видачі яких положення спеціального закону про право відповідного обчислення розміру утримання від 80% до 90%, втратило чинність.

Верховний Суд в останніх актуальних коментованих постановах переглядаючи спори про не врахування органами пенсійного фонду при перерахунку пенсії колишніх прокурорських працівників з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, сформував правовий висновок, за змістом якого право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень). При цьому не має значення з настанням якої обставини позивач пов`язує право на перерахунок пенсії, Постанови Уряду України № 657 чи №1013, оскільки як було зазначено судом вище, перерахунок призначеної пенсії працівникам органів прокуратури може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.

Верховний Суд в складі Судової палати з розгляд справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в останній актуальних постанові від 21.12.2021 (адміністративне провадження № К/9901/15917/21) у справі № 580/5962/02 (https://reestr.court.gov.ua/Review/102170925) дійшов таких висновків, що явно є ідентичними до спірних правовідносин, зокрема:

"24. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

25. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами."

"27. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII."

"32. З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

33. Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.".

Як і у цій справі, на час отримання позивачем (колишнім співробітником органів внутрішніх справ (МВС України) нової довідки за показниками станом на 19.11.2019 року (№ 22/6-2096 від 24.05.2021) і звернення її до органу пенсійного фонду за перерахунком пенсії, кореспондуючись до коментованих висновків Верховного Суду, суд касаційної інстанції вказує, що положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за №1789-ХІІ, яким передбачалося право на обчислення розміру пенсії працівників прокуратури до 90% розміру заробітку, вже не були чинними, а на час перерахунку за новою довідкою таке значення не може перевищувати 70%.

У відношенні до питання перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд касаційної інстанції також надав правову оцінку різним відсотковим значенням суддівської винагороди, які визначалися для суддів у відставці в розмірі від 80% до 90% до 08.06.2016 (при застосуванні суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI в редакції від 07.07.2010) та від 50% (при застосуванні значно підвищеної суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII в редакції від 02.06.2016).

Зокрема, у коментованій вище постанові Верховного Суду зазначено:

"Отже, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку за Законом № 2453-VI.

Колегія суддів зазначає, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів".

У вказаних двох категоріях пенсіонерів (колишніх працівників органів прокуратури і суддів) Верховний суд дійшов єдиного висновку, що у випадку перерахунку призначеної пенсії, таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність, в протилежному випадку порушуватиметься принцип співмірності в одному періоду часу між правами на пенсію однієї категорії колишніх одного виду професій за ідентичними посадами, зокрема, між особами яким пенсія перераховується, і яким вона призначається вперше.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 (провадження № 14-435цс18) у справі № 755/10947/17 зазначила, що під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (http://reestr.court.gov.ua/Review/79834955).

У досліджуваному випадку суд керується саме останні правові висновки, визначені Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постановах ухвалених 21.12.2021 (справа № 580/5962/02), 27.09.2021 (справа № 580/585/21), 08.09.2021 (справа № 340/3185/19) і від 20.01.2021 (№ 640/1744/20).

Вказане узгоджується із положеннями частини п`ятої статті 242 КАС України.

Вкотре повертаючись до обставин цієї адміністративної справи, позивач в період з 01.01.2016 по 20.01.2022 (день звернення до суду) для перерахунку пенсій отримав від уповноваженого органу дві довідки, зокрема:

- довідку про розмір грошового забезпечення № 342/8-18, видану 15 березня 2018 року відповідно до Постанови № 103 за відповідною (прирівняною) посадою за показниками станом на січень 2016 року, в загальній сумі 10049,96 грн;

- довідку про розмір грошового забезпечення за № 22/6-2096 від 24 травня 2021 року, з урахуванням висновків, сформованих у рішенні Верховного суду України від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2019 у справі № 826/12704/18, станом на 19.11.2019 року (дату набрання чинності рішення суду в справі № 826/12704/18, яким визнано протиправним та нечинним пункт 3 положення Постанови № 103), на загальну суму 28329,37 гривень.

Суд констатує, що розмір обрахунку при нарахуванні (не виплаті) основної пенсії із застосуванням 70% грошового забезпечення за даними нової (останньої) довідки № 22/6-2096 від 24 травня 2021 року, за показниками станом на 19.11.2019 року, є в понад три рази більшим від розміру пенсії (8441,96 грн., а.с. 41), обчисленого в значенні 73%, виходячи із відомостей попередньої довідки № 342/8-18, складеної в березні 2018 року, за показниками станом на січень 2016 року.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що при застосуванні різних відсотків (73% і 70%) із врахуванням різних відомостей довідок уповноваженого органу № 342/8-18 (станом на листопад 2019 року) і № 22/6-2096 (станом на січень 2016 року) не відбулося зменшення розміру пенсії, а відповідно і звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення.

Цілком ідентичною є остання сформована судову практику із вказаної категорії спорів, зокрема такими є постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2022 у справі № 300/5975/21, від 05.04.2022 у справі № 300/5696/21 та від 03.05.2022 у справі 3300/6471/21, за змістом висновків яких позовні вимоги осіб, пенсія яких призначена за правилами Закону № 2262-ХІІ підлягають до задоволенню лише до моменту зміни грошового забезпечення із включенням/урахуванням щомісячних основних та додаткових видів грошового забезпечення та/або їх збільшення, тобто до 01.04.2019 (для колишніх військовослужбовців і прирівняних до них осіб), і до 01.12.2019 (для колишніх співробітників органів внутрішніх справ) відповідно. Апеляційний суди погоджується із правилом застосування "нова довідка (із збільшеними показниками забезпечення) нові відсотки (ті, що діють на час перерахунку)".

Суд звертає особливу увагу на некоректне покликання позивача на фактичні обставини і висновки, встановлені Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), зокрема:

- по перше, із дати ухвалення Верховним Судом (як судом першої інстанції) 04.02.2019 рішень в досліджуваних правовідносинах змінилися спірні фактичні обставини, так як в цій справі і у зразковій справі № 240/5401/18 оскаржуваний перерахунок з 01.01.2018 в першу чергу мав місце у відповідності до Постанови № 103 (про що зазначено в мотивувальній і резолютивній частинах таких рішень). Під висновки такої зразкової справи у досліджуваному випадку частково підпадає довідка про розмір грошового забезпечення № 22/6-2096, оформленої станом на січень 2016 року, втім станом на 01.12.2019 і на час вирішення цієї справи № 300/1561/22, Постанова №103 вже не діє, у зв`язку із визнання всіх її положень нечинними, тоді як при обчисленні розміру пенсії позивач наполягає на врахуванні вже нової довідки № 22/6-2096 від 24 травня 2021 року;

- по друге, хоча і правове регулювання частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не зазнав змін, проте змінився підхід Верховного Суду до вирішення подібних публічно-правових спорів, оскільки фактичні обставини наповнилися новим змістом, а саме, як слідує у даній справі, позивач з 01.12.2019 в судовому порядку отримав право на перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення (станом на листопад 2019 року), який в три рази перевищує той, що був врахований при перерахунку пенсії в квітні 2018 року за показниками станом на січень 2016 року;

У зв`язку із вказаним, адміністративний позов в частині про визнання протиправними дії відповідача щодо зміни відсоткового значення основної частини пенсії з 73% до 70%, виходячи із відомостей довідки № 22/6-2096 від 24.05.2021, в частині вимог за період з 01.12.2019, є необґрунтованим. Натомість дії відповідача відповідають критеріям правомірності, викладеним в частині другій статті 2 КАС України, оскільки грунтуються на відповідній правовій підставі, вчинені добросовісно та з дотриманням принципу рівності перед законом.

Щодо позову в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2018 без обмеження її максимального розміру, то суд зазначає таке:

Так, законами України, якими затверджено державний бюджет України на 2017, 2018, 2019, 2020 і 2021 роки встановлено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність: з 01.12.2017 - 1373,00 гривень, з 01.07.2018 - 1435,00 гривень, з 01.12.2018 - 1497,00 гривень, з 01.07.2019 - 1564,00 гривень, з 01.12.2019 - 1638,00 гривень, з 01.07.2020 - 1712,00 гривень, з 01.12.2020 - 1769,00 гривень, з 01.07.2021 - 1854,00 гривень, з 01.12.2021 -1934,00 гривень.

Отже, обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність («максимальний розмір» пенсії), розрахунково складає з 01.01.2018 - 13730,00 грн., з 01.12.2019 складає 16380,00 грн., з 01.07.2020 - 17120,00 грн., з 01.12.2020 17690,00 грн., з 01.07.2020 18540,00 грн., з 01.12.2021 19340,00 грн.

Оскільки розмір пенсії позивача (з надбавками) після її перерахунку на підставі оновленої довідки № 22/6-2096 від 24.05.2021 склав 23796,67 грн, то лише з 01.12.2019 розмір пенсії позивача перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону № 2262-XII втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згодом, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, у частині сьомій статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом № 1774-VІІІ до частини сьомої 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Така правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 522/22798/17, від 08.08.2019 у справі № 522/3271/17, від 17.05.2021 у справі № 343/870/17, від 21.12.2021 № 120/3552/21-а, від 26.01.2022 у справі № 569/2950/17.

Що стосується доводів пенсійного органу про те, що останній правомірно здійснює виплату позивачу пенсії з обмеженням її максимальним розміром, оскільки таке обмеження передбачене статтею 2 Закону № 3668-VI, яка є чинною і неконституційною не визнавалася, то суд зазначає таке.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Цим Законом № 3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 за № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Щодо доводів відповідача про те, що спірні правовідносини вже були предметом оцінки Верховного Суду у постанові від 24.06.2020 (справа № 580/234/19), і касаційний суд вже сформував правовий висновок в цій категорії справ, то суд вважає їх помилковими.

Так, у справі № 580/234/19 (справа розглянута у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду) вирішувалося питання перерахунку та виплати пенсії, згідно із пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 за № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 за № 713). У вказаній справі зазначено, що позивач одержує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівник льотного складу. В контексті правовідносин, що склалися, Верховним Судом зроблено правовий висновок про те, що на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Законом N 3668-VI від 08.07.2011, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. Проте у справі, що розглядається та у справі № 580/234/19 йдеться про застосування формально різних правових актів: Закону № 2262-XII і Закону № 3668-VI, та, відповідно, різних норм матеріального права.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20.

Позиція суду щодо вказаної позовної вимоги грунтується на висновках Верховного Суду щодо застосування норм права в спірних відносинах, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України повинні бути враховані при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, позов в цій частині позовних вимог, починаючи фактично з періоду з 01.11.2019, підлягає задоволенню.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у такий спосіб: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 73 % до 70 % сум грошового забезпечення в період з 01.01.2018 до 01.12.2019 та щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі відомостей довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України № 22/6-2096 від 24.05.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 до 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 73 % сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії за вислугу років без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, враховуючи при цьому раніше виплачені за період з 01.12.2019 суми пенсії. Відмовити в задоволенні решти позову.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

З огляду на часткове задоволення позову, позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 496,20 грн. судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 73 % до 70 % сум грошового забезпечення в період з 01.01.2018 до 01.12.2019 та щодо обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі відомостей довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України № 22/6-2096 від 24.05.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 по 01.12.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, у порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 73 % сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.11.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відмовити в задоволенні решти позову.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.