Справа № 200/29/22
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Справа№200/29/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправними дій (бездіяльність) та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення,

У С Т А Н О В И В :

04 січня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо непризначення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до підземного стажу, що дає право на призначення пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» періоди роботи підтверджені довідками № 943 від 19.03,2021; № 945 від 19.03.2021; № 948 від 19.03.2021; № 950 від 19.03.2021; № 952 від 19.03.2021; № 953 від 19.03.2021; № 956 від 19.03.2021; № 968 від 22.03.2021; № 970 від 22.03.2021; № 972 від 22.03.2021; № 974 від 22.03.2021; № 976 від 22.03.2021; № 977 від 22.03.2021; № 999 від 23.03.2021; № 890 від 16.03.2021; № 902 від 16.03.2021; № 1130 від 30.03.2021; № 1408 від 19.04.2021; № 1409 від 19.04.2021; № 1075 від 26.03.2021; № 2.1- 543 від 30.06.2021 ;№ 1291 від 09.04.2021; № 1295 від 09.04.2021.

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву від 05.08.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням висновків суду та прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 05 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05 серпня 2021 року він звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду в Донецькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а саме відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність пільгового стажу, так як до пільгового стажу не було зараховані періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, оскільки уточнюючі довідки про пільговий характер роботи № 943 від 19.03.2021; № 945 від 19.03.2021; № 948 від 19.03.2021; № 950 від 19.03.2021; № 952 від 19.03.2021; № 953 від 19.03.2021; № 956 від 19.03.2021; № 968 від 22.03.2021; № 970 від 22.03.2021; № 972 від 22.03.2021; № 974 від 22.03.2021; № 976 від 22.03.2021; № 977 від 22.03.2021; № 999 від 23.03.2021; № 890 від 16.03.2021; № 902 від 16.03.2021; № 1130 від 30.03.2021; № 1408 від 19.04.2021; № 1409 від 19.04.2021; № 1075 від 26.03.2021; № 2.1- 543 від 30.06.2021;№ 1291 від 09.04.2021; № 1295 від 09.04.2021 видані установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території. При цьому відповідач зазначає, що страховий стаж становить: 28 років 5 місяців 20 днів. А пільговий стаж становить лише 7 років 1 місяць.

Позивач вважає, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, приймаючи рішення про відмову у перерахунку пенсії, з огляду на те що воно є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

В установлений законом строк, відповідачем наданий відзив на адміністративний позов, зі змісту якого вбачається, що в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність пільгового стажу, так як до пільгового стажу не було зараховані періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, оскільки уточнюючі довідки про пільговий характер роботи № 943 від 19.03.2021; № 945 від 19.03.2021; № 948 від 19.03.2021; № 950 від 19.03.2021; № 952 від 19.03.2021; № 953 від 19.03.2021; № 956 від 19.03.2021; № 968 від 22.03.2021; № 970 від 22.03.2021; № 972 від 22.03.2021; № 974 від 22.03.2021; № 976 від 22.03.2021; № 977 від 22.03.2021; № 999 від 23.03.2021; № 890 від 16.03.2021; № 902 від 16.03.2021; № 1130 від 30.03.2021; № 1408 від 19.04.2021; № 1409 від 19.04.2021; № 1075 від 26.03.2021; № 2.1- 543 від 30.06.2021;№ 1291 від 09.04.2021; № 1295 від 09.04.2021 видані установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території. При цьому відповідач зазначає, що страховий стаж становить: 28 років 5 місяців 20 днів, а пільговий стаж становить лише 7 років 1 місяць. Про що винесено рішення від 11.08.2021 №40.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд установив наступне.

ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) перебуває на обліку у відповідача.

05 серпня 2021 року позивач звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду в Донецькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а саме відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", але в призначенні пенсії було відмовлено через недостатність пільгового стажу, так як до пільгового стажу не було зараховані періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, оскільки уточнюючі довідки про пільговий характер роботи № 943 від 19.03.2021; № 945 від 19.03.2021; № 948 від 19.03.2021; № 950 від 19.03.2021; № 952 від 19.03.2021; № 953 від 19.03.2021; № 956 від 19.03.2021; № 968 від 22.03.2021; № 970 від 22.03.2021; № 972 від 22.03.2021; № 974 від 22.03.2021; № 976 від 22.03.2021; № 977 від 22.03.2021; № 999 від 23.03.2021; № 890 від 16.03.2021; № 902 від 16.03.2021; № 1130 від 30.03.2021; № 1408 від 19.04.2021; № 1409 від 19.04.2021; № 1075 від 26.03.2021; № 2.1- 543 від 30.06.2021;№ 1291 від 09.04.2021; № 1295 від 09.04.2021 видані установами, які знаходяться на тимчасово окупованій території. При цьому відповідач зазначає, що страховий стаж становить: 28 років 5 місяців 20 днів, а пільговий стаж становить лише 7 років 1 місяць.

11 серпня 2021 року відповідач прийняв рішення № 40 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При ухваленні рішення суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закону №1058).

Закон №1788-ХІІ був ведений в дію з 01 січня 1992 року - в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 1 квітня 1992 року - в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 114 розділу XIV -1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV від 09.07.2003р. в редакції, чинній на час звернення Позивача, працівники безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій , що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку , якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на вибійних молотках , машиністи гірничих виймальних машин, сталевари , горнові, агломератники , вальцювальники гарячого прокату, оброблюючи поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва ( відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови , що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про перерахунок пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується статтею 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання щодо оцінки доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, для належного захисту прав позивача слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 серпня 2021 року № 40 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Водночас, суд зауважує, що відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач вчинив саме дії, а не бездіяльність.

Також суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах розовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб"єктів владних повноважень.

Тому суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог в частині повторного розгляду заяви позивача від 05 серпня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням до підземного стажу, що дає право на призначення пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» періодів роботи підтверджені довідками № 943 від 19.03,2021; № 945 від 19.03.2021; № 948 від 19.03.2021; № 950 від 19.03.2021; № 952 від 19.03.2021; № 953 від 19.03.2021; № 956 від 19.03.2021; № 968 від 22.03.2021; № 970 від 22.03.2021; № 972 від 22.03.2021; № 974 від 22.03.2021; № 976 від 22.03.2021; № 977 від 22.03.2021; № 999 від 23.03.2021; № 890 від 16.03.2021; № 902 від 16.03.2021; № 1130 від 30.03.2021; № 1408 від 19.04.2021; № 1409 від 19.04.2021; № 1075 від 26.03.2021; № 2.1- 543 від 30.06.2021 ;№ 1291 від 09.04.2021; № 1295 від 09.04.2021 , а зобов"язати відповідача прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) від 05 серпня 2021 року з урахуванням висновків суду.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями статті 139 КАС при задоволені позову судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до положень цього Кодексу, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправними дій (бездіяльність) та зобов`язання вчинити певні дії, скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не призначення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 серпня 2021 року № 40 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з врахуванням до підземного стажу, що дає право на призначення пенсії згідно Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» періодів роботи підтверджені довідками № 943 від 19.03,2021; № 945 від 19.03.2021; № 948 від 19.03.2021; № 950 від 19.03.2021; № 952 від 19.03.2021; № 953 від 19.03.2021; № 956 від 19.03.2021; № 968 від 22.03.2021; № 970 від 22.03.2021; № 972 від 22.03.2021; № 974 від 22.03.2021; № 976 від 22.03.2021; № 977 від 22.03.2021; № 999 від 23.03.2021; № 890 від 16.03.2021; № 902 від 16.03.2021; № 1130 від 30.03.2021; № 1408 від 19.04.2021; № 1409 від 19.04.2021; № 1075 від 26.03.2021; № 2.1- 543 від 30.06.2021 ;№ 1291 від 09.04.2021; № 1295від 09.04.2021 відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05 серпня 2021 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06 липня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова