Справа № 463/10401/21
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С. М.

за участі секретаря судового засідання Ковальського Н. В.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2021 серії БАА № 557267, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до УПП у Львівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2021 серії БАА № 557267 та поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що 07.08.2021 відносно нього була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу. У постанові зазначено про те, що він, ОСОБА_1 23.07.2021 о 03 год. 07 хв. на вул. Куликівській, 66, керував ТЗ без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Франківським районним судом м. Львова від 12.04.2021 на 1 рік, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

Так, 23.07.2021 ОСОБА_1 керуючи мотоциклом Ж-56, д.н.з. НОМЕР_1 , прямував з вул. Мечнікова, де вiн на даний час проживає, додому до своєї бабусі в с. Наварія Львiвського району Львівської області. На вул. Куликiвськiй в м. Львові він зупинив мотоцикл автомобілем на світлофорі. В цей час поряд зупинився автомобіль патрульної поліції і через вікно працівник поліції махнув йому головою, щоб він зупинився на узбіччі, оскільки він був без шолома. Він з`їхав на узбіччя. Тоді працівники поліції висловили претензію за відсутність шолома та попросили документи на право керування. ОСОБА_1 повідомив, що прав на керування мотоциклом не має і не отримував. В розмові працівники поліції почали висловлювати звинувачення, що він перебуває в стані сп`яніння, причому саме наркотичного. У вiдповiдь на їх звинувачення ОСОБА_1 почав усе заперечувати, оскільки наркотичних засобів не вживав. Працівники поліції на їх вимогу повезли його для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, після проведення якого склали щодо нього протокол за ст. 130 КУпАП. При цьому вони перевіряли ОСОБА_1 по усіх доступних для них базах даних. Вручивши йому, ОСОБА_1 копію протоколу за ст. 130 КУпАП, без зазначення частини вiдповiдної статті, працiвники поліції відпустили ОСОБА_1 і він, діставшись до мотоцикла, продовжив рух додому. 05.09.2021 він, ОСОБА_1 , в черговий раз увечері приїхав до своїх бабусі і дідуся. Того дня бабуся дала йому два листи, якi надійшли рекомендованим поштовим відправленням, один з яких містив оскаржувану постанову, яка була складена працівником Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Оленичем T. B. 07.08.2021 за ч. 4 ст. 126 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 не був присутнім при складаннi зазначеної постанови, як і не був присутнім під час розгляду справи про вказане правопорушення.

Так, пунктом 2.1. «а» ПДР України, встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом вiдповiдної категорії. Позивач стверджує, що не отримував посвідчення водія категорії «А», яке б дозволяло б йому керувати мотоциклом і така інформація могла бути перевіреною працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу.

Відповідно до цього, працівник поліції зобов`язаний був і повинен був скласти щодо ОСОБА_1 постанову про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, тим паче, що у постанові працівник поліції послався саме на це порушення чинних Правил дорожнього руху.

Натомість, майже через місяць після події, працівник поліції, не проводячи розгляду справи, а участь правопорушника при розгляді справи є обов`язковою, всупереч викладеним у постанові обставинам події., без зазначення доказів правопорушення, виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Проте позивач вважає, що незважаючи на чіткі та зрозумілі вимоги закону, оскаржувана постанова серії БАА №557267 від 07.08.2021 винесена без розгляду справи, оскільки будь-якої підготовки до розгляду справи взагалі не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були дослiдженнi були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, не роз`яснено поправи, передбачених ст. 268 КУпАП і така справа розглядалася без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Позивач вважає, що неправомірні дії поліцейського Оленича Т. В. призвели до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 268, 278, 279, 280 КУпАП. Просить постанову скасувати.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06.10.201 року справу №463/10401/21 передано на розгляд Франківського районного суду м. Львова за підсудністю.

Ухвалою Судді Мартьянової С.М. 21.03.2022 року відкрито провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами, передбаченими ст. 286 КАС України.

Представник позивача, адвокат Скоробогатий М. подав до клопотання заяву про розгляд справи без їхньої участі. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно з п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У своїх позовних вимогах ОСОБА_1 вказував про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.4 ст.126 КУпАП, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення складають наступні ознаки: протиправне діяння - порушення користування попереджувальними сигналами; час і місце його здійснення; спосіб здійснення правопорушення; результат правопорушення; причинний зв`язок між діянням і результатом; суспільна небезпека (шкідливість), що визначається виходячи з всіх ознак об`єктивної сторони шляхом їхнього взаємодії.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При винесенні постанови інспектором патрульної служби повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, але встановлені при розгляді справи обставини свідчать про неналежне з`ясування всіх обставин інспектором, що призвело до прийняття неправильного рішення по справі.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, у постанові зазначено про те, що він керуючи транспортним по вул. Куликівська, 66 в м. Львові, будучи позбавленим права керування Франківським районним судом м. Львова від 12.04.2021, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З наведеного вбачається, що інспектор поліції не встановив всіх об`єктивних обставин справи при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки останнім не були досліджені докази, не були заслухані особи, які беруть участь при розгляді адміністративного матеріалу, чим не виконані в повному обсязі вимоги ст.ст. 278, 279 КпАП України.

З вищенаведеного можна зробити переконливий висновок про те, що ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності був притягнутий безпідставно.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 є обґрунтованою щодо скасування постанови, а тому такою, що підлягає задоволенню, а постанова інспектора - скасуванню.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З огляду на наведене, та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, доказів у справі, часткове задоволення позовних вимог та подання відповідачем клопотання про зменшення розміру заявлених витрат на правничу допомогу, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 1000 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.

Також, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Відтак, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень та судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Разом з тим, про існування постанови позивач дізнався 05.09.2021, коли отримав від своєї бабусі, яка проживає за адресою: с. Наварія, Львівський район, Львівська область, скерований поштовим відправленням, який надійшов з Управління патрульної поліції у Львівській області.

У зв`язку з наведеним та враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом поважними, відтак позивачу слід поновити строк на оскарження постанови відповідача.

На підставі наведеного, керуючись статтями 6, 8, 9, 20, 44, 47, 77, 90, 139, 143, 192, 210-211, 241-246, 250, 268 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2021 серії БАА № 557267

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 07.08.2021 серії БАА № 557267 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії БАА № 557267 від 07.08.2021, інспектора взводу 2 роти 3 батальйону 1 УПП у Львівській області ДПП Оленича Тараса Володимировича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КпАП України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень та судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

У задоволенні решти частини позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд міста Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області, місцезнаходження: м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

Суддя Мартьянова С.М.