Справа № 521/8505/22
Суддя: Бобуйок І. А.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №521/8505/22
Провадження №2-а/521/135/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - І.А. Бобуйка,

за участю секретаря судового засідання Підмазко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд. 3), про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 29.01.2022 року серії 1АВ№04018845 та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив: скасувати постанову серії 1АВ №204018845 від 29.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (на території України від 29.01.2022 року, складену інспектором ДПП Мішиним С.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України ОСОБА_1 та накладення на неї адміністративного стягнення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявленого позову, позивач посилається на таке.

29 січня 2022 року інспектором Департаменту патрульної поліції Мішиним С.М. винесена постанова серії 1АВ №04018845 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Постанова складена інспектором ДПП Мішиним С.М. згідно інформаційних даних зафіксованих в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 160-1220, згідно яких 03.12.2021 року о 14 годині 34 хвилин, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 205, зафіксовано транспортний засіб «Renault Duster», НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 36 км/год, чим порушила пункт 12.9. (б) Правил Дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Про існування такої постанови позивачка дізналася 05.05.2022 року, після виявлення поштового конверту з вищевказаною постановою від 29.01.2022 року у поштовій скриньці за місцем свої реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно позовної заяви, позивачка вважає її не законною та протиправною, винесення оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_1 є абсолютно безпідставним, з підстав чого для захисту своїх прав позивач звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 23.06.2022 року відкрито провадження у справі.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, відзиву на позов не надав.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 286 КАС України та з метою дотримання принципу розумного строку, визначеного у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд відмовляє представнику відповідача у відкладенні розгляду справи на іншу дату з огляду на те, що законодавець визначив дану категорію справ як термінові, встановив десятиденний строк на їх розгляд судом та з огляду на те, що представником відповідача не наведено у своїй заяві про відкладення розгляду справи на іншу дату ніяких поважних причин неявки у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, які були надані сторонами до суду, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 29 січня 2022 року інспектором Департаменту патрульної поліції Мішиним С.М. винесена Постанова серії 1АВ №04018845 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, за ч. 1 ст. 122 КпАП України - у відношенні позивача ОСОБА_1 .

Постанова складена інспектором ДПП Мішиним С.М. згідно інформаційних даних зафіксованих в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 160-1220, згідно яких 03.12.2021 року о 14 годині 34 хвилин, за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 205, зафіксовано транспортний засіб «Renault Duster», НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 36 км/год, чим порушила пункт 12.9. (б) Правил Дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З даних підстав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Судом встановлено, що про існування такої постанови позивачка дізналася 05.05.2022 року, після виявлення поштового конверту з вищевказаною постановою від 29.01.2022 року у поштовій скриньці за місцем свої реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 не є власником транспортного засобу марки «Renault Duster», НОМЕР_1 та ніколи не мала та до теперішнього часу не має посвідчення водія, за яким надається право керування транспортними засобами.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Renault Duster, 2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником зазначено Центр соціальних служб Одеської міської ради.

Розпорядженням Одеського міського голови від 10.01.2020 року №50к призначено ОСОБА_1 на посаду директора Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Рішенням Одеської міської ради від 06.02.2020 року №5693-VII змінено найменування Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на Центр соціальних служб Одеської міської ради.

Судом встановлено, що наказом Центру соціальних служб Одеської міської ради від 17.11.2021 року №586 закріплено співробітників за автотранспортними засобами, що перебувають на балансі Центру соціальних служб Одеської міської ради таким чином: автомобіль «Renault Duster», 2020 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_2 .

Судом встановлено з подорожнього листа №272 від 03.12.2021 року службового автомобіля Центру соціальних служб Одеської міської ради, що водій ОСОБА_2 03.12.2021 року експлуатував легковий автомобіль «Renault Duster», 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у період часу з 08 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин.

Також, вищенаведеним підтверджується, що приймаючи оскаржувану постанову від 29.01.2022 року інспектор ДПП Мішин С.М. не перевірив належними чином інформацію та обставини, що мають значення для такої справи.

Стаття 9 КУпАП регламентує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Суд зазначає, що відповідач не дослідив склад адміністративного правопорушення, а саме його суб`єктивну сторону, обов`язковою ознакою якої є вина, яка має бути доведена. Лише після доведення вини позивача ОСОБА_1 відповідними доказами відповідач мав право притягати її до відповідальності.

Згідно статей 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та дотримання вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд зазначає, що постанова підлягає скасуванню.

Також, у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.122 КпАП України провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Суд акцентує увагу відповідача, що згідно ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Так як відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини в своєму рішенні, від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати, як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції», від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, передбачених ст. 78 КАС України.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд, дослідивши докази, надані до суду учасниками справи, зазначає, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 6 КАС України, суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, суд має тлумачити недостатньо обґрунтовані обставини на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ч. 1 ст. 247, 251, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ф.Ернста, буд. 3), про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 29.01.2022 року серії 1АВ№04018845 та закриття провадження у справі- задовольнити.

Скасувати постанову серії 1АВ №204018845 від 29.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (на території України від 29.01.2022 року, складену інспектором ДПП Мішиним С.М. про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України,

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та накладення на неї адміністративного стягнення - закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: І.А. Бобуйок