Справа № 140/3439/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3439/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (далі - відповідач, Департамент) про визнання протиправною відмову (оформлену повідомленням від 18 березня 2022 року №11.2-8.6/782/2022) у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 ; зобов`язати призначити позивачу компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15 березня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проживає однією сім`єю та здійснює догляд за її свекрухою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка за станом свого здоров`я потребує стороннього догляду та через порушення функцій організму не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися.

Позивач з ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією будинкової книги.

ОСОБА_1 15 березня 2022 року подала до відповідача заяву з необхідними документами про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859 (далі - Порядок №859), однак повідомленням Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 18 березня 2022 року №11.2- 8.6/782/2022 відмовлено у призначенні компенсації з тієї підстави, що ОСОБА_3 не належить згідно з поданою декларацією до членів сім`ї позивача, що суперечить умовам призначення компенсації, визначеним пунктом 1 Порядку № 859.

Вказує, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

На думку позивача таким рішенням відповідач порушує її право на отримання компенсації, як особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, оскільки крім постійного проживання з ОСОБА_2 , вони вже 38 років пов`язані спільним побутом та мають взаємні права і обов`язки. ОСОБА_2 є особою, яка потребує постійного догляду та не має інших родичів, зобов`язаних відповідно до законодавства утримувати її. Повідомляє, що зі своєю свекрухою має спільний бюджет, несуть спільні побутові витрати та витрати на оплату комунальних послуг.

З наведених підстав ОСОБА_1 уважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує право на отримання компенсації як фізичній особі, що надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, а також право ОСОБА_2 на отримання відповідних послуг, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник Департаменту соціальної політики Луцької міської ради у відзиві на позовну заяву від 05 травня 2022 року №11.12-14/5370/2022 позовних вимог не визнала повідомляє, що позивач звернулася 15 березня 2022 року до Департаменту із заявою про призначення їй компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, ОСОБА_2 . До заяви позивачем було додано паспорт заявниці, паспорт ОСОБА_2 та медичний висновок.

У зв`язку з тим, що заявник не підтвердила факту, що ОСОБА_2 є членом її сім`ї, позивачу було відмовлено в призначенні компенсації, як фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Зазначає, що відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Хоч законодавство і не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї, проте визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

На думку представника відповідача, оскільки чоловік позивачки помер у 2011 році, відтак, у заявниці та її колишньої свекрухи ОСОБА_2 не можуть виникати взаємні та спільні права і обов`язки щодо ведення смільного побуту

Таким чином, не перебуваючи уже у шлюбі з ОСОБА_4 , в зв`язку з його смертю, ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивачки, а тому не має права на отримання компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі.

З наведених підстав уважає, що позивач не має права на отримання вищезазначеної компенсації та просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 18-20).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 15).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від НОМЕР_1 (арк. спр. 7).

ОСОБА_2 є мамою ОСОБА_4 та відповідно свекрухою ОСОБА_1 , з якою спільно проживає, про що свідчить запис будинкової книги А №66588 (арк. спр. 9-10).

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_1 15 березня 2022 року звернулася до відповідача із заявою про призначення їй компенсації відповідно до Порядку №859. До заяви було додано паспорт заявниці, паспорт ОСОБА_2 та медичний висновок.

За результатами розгляду вказаної заяви Департаментом соціальної політики Луцької міської ради прийнято рішення про відмову у призначенні компенсації з тих підстав, що призначення і виплата компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі здійснюється особами з числа членів своїх сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (хвора ОСОБА_2 не є членом сім`ї заявниці ОСОБА_1 ) (арк. спр. 26), про що позивачу надіслано повідомлення від 18 березня 2022 року №11.2- 8.6/782/2022 (арк. спр. 5).

Позивач, не погоджуючись із таким рішенням відповідача, звернулася із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначає Закон України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року №2671-VIII (далі - Закон №2671-VIII).

Згідно із пунктом 17 статті 1 Закон №2671-VIII соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг.

За приписами частини шостої статті 13 Закону №2671-VIII фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2) дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4) невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися; 5) дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік зазначених тяжких захворювань, розладів, травм, станів дітей, яким не встановлено інвалідність, затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з частиною сьомою статті 13 Закону №2671 фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд.

Механізм призначення і виплати компенсації за догляд (далі - компенсація), що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг (далі - фізична особа, яка надає соціальні послуги) особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (далі - соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі), встановлений Порядком №859.

Пунктом 3 Порядку №859 визначено, що компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання / перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до пункту 5 Порядку №859 до складу сім`ї фізичної особи, яка звертається за призначенням компенсації, включаються чоловік, дружина, діти віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (в тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти і вступом до іншого закладу або в період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем і продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім`єю. При цьому діти, які навчаються за денною формою здобуття освіти в закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей, включаються до складу сім`ї незалежно від реєстрації місця проживання чи місця перебування. До складу сім`ї фізичної особи, яка надає соціальні послуги, що звертається за призначенням компенсації, не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні, та непрацездатні особи.

У відповідності до пункту 6 Порядку №859 для отримання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги, подаються до структурного підрозділу заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі та документи/відомості у паперовій або електронній формі, зазначені в пункті 7 цього Порядку.

За правилами пункту 14 Порядку №859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.

Рішення про призначення компенсації або про відмову в її наданні приймається структурним підрозділом протягом 10 днів з дати подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку, і наступного дня після його прийняття надсилається фізичній особі, яка надає соціальні послуги.

Для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями структурного підрозділу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Як установлено судом, ОСОБА_1 15 березня 2022 року звернулася до відповідача із заявою про призначення компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку №859. До заяви було додано паспорт заявниці, паспорт ОСОБА_2 та медичний висновок.

За результатами розгляду вказаної заяви Департаментом соціальної політики Луцької міської ради прийнято рішення про відмову у призначенні компенсації з тих підстав, що призначення і виплата компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі здійснюються особами з числа членів своїх сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (хвора ОСОБА_2 не є членом сім`ї заявниці ОСОБА_1 ) (арк. спр. 26), про що позивачу надіслано повідомлення від 18 березня 2022 року №11.2- 8.6/782/2022 (арк. спр. 5).

Суд зауважує, що Закон 2671-VIII та Порядок №859 прямо не визначають коло осіб, які в розумінні вказаних нормативно-правових актів є членами сім`ї отримувача соціальних послуг.

Відповідно до статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 17 квітня 2019 року по справі №456/1258/17 наведені висновки щодо статті 3 СК України та зазначено, що особа, яка вважає себе членом сім`ї, повинна довести: а) факт проживання; б) наявність у такої особи із іншою особою спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Відповідно висновків наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Аналогічні правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17 та від 23 квітня 2020 року у справі №686/8440/16-ц.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом із своєю свекрухою ОСОБА_2 зареєстровані та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з будинкової книги (арк. спр. 9-10).

У поданій позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що крім постійного проживання з ОСОБА_2 , вони вже 38 років пов`язані спільним побутом та мають взаємні права і обов`язки, оскільки ОСОБА_2 є особою, яка та потребує постійного догляду, який здійснюється виключно позивачем, адже вона не має інших родичів, вони мають спільний бюджет, несуть спільні побутові витрати та витрати на оплату комунальних послуг.

Вказані обставини представником відповідача у відзиві на позовну заяву не заперечується та підтверджуються складеним актом обстеження сім`ї від 16 березня 2022 року №24595, в якому зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають разом та соціальні послуги з догляду надаються постійно. При підписані вказаного акту позивач додатково вказала, що вона із своєю свекрухою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, спільний бюджет та витрати (арк. спр. 25).

На думку суду, смерть ОСОБА_4 , який являвся сином ОСОБА_2 та чоловіком ОСОБА_1 , не спростовує вказаних обставин.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, на думку суду, позивач має законні підстави на отримання компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, сам факт надання яких відповідачем підтверджується у відповідному акті обстеження сім`ї від 16 березня 2022 року №24595, а тому рішення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про відмову у призначенні позивачу компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі підлягає скасуванню судом як протиправне.

Суд зауважує, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідачем було прийнято саме рішення про відмову у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, про що позивачу надіслано повідомлення від 18 березня 2022 року №11.2- 8.6/782/2022 (арк. спр. 5).

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, що правильним способом захисту порушеного права буде визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за заявою ОСОБА_1 від 15 березня 2022 року, а не відмови у призначенні такої допомоги.

Щодо періоду за який позивачу підлягає виплата спірної компенсації суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 10 Порядку №859 компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця.

Згідно пункту 14 Порядку №859 компенсація призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця з дня звернення подано всі необхідні документи.

Враховуючи, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення спірної виплати 15 березня 2022 року, таку виплату їй слід призначити з березня 2022 року.

Таким чином, відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання Департамент призначити позивачу компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку №859 з березня 2022 року, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 20 квітня 2022 року №27 (арк. спр. 4) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 14).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Конституції України, Закону України «Про соціальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, проспект Волі, будинок 4-А, ідентифікаційний код юридичної особи 03191963) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про відмову у призначенні компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за заявою ОСОБА_1 від 15 березня 2022 року.

Зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради призначити ОСОБА_1 компенсацію фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №859 від 23 вересня 2020 року «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» з березня 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 06 липня 2022 року.