Справа № 440/15056/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/15056/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання рішень протиправними та зобов"язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просили:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 05.02.2021 №183 про відмову у наданні гр. ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

2) зобов`язання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надати ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до клопотання від 07.02.2020;

3) визнати протиправним та скасувати рішення Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26.02.2021 №77 про відмову у наданні гр. ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

4) зобов`язання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надати ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до клопотання від 07.02.2020;

5) визнати протиправним та скасувати рішення Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26.02.2021 №78 про відмову у наданні гр. ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

6) зобов`язання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надати ОСОБА_3 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до клопотання від 07.02.2020;

7) визнати протиправним та скасувати рішення Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26.02.2021 №79 про відмову у наданні гр. ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

8) зобов`язання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надати ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до клопотання від 07.02.2020;

9) визнати протиправним та скасувати рішення Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 26.02.2021 №76 про відмову у наданні гр. ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

10) зобов`язання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надати ОСОБА_5 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до клопотання від 07.02.2020;

11) визнати протиправним та скасувати рішення Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 05.02.2021 №184 про відмову у наданні гр. ОСОБА_6 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

12) зобов`язання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надати ОСОБА_8 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до клопотання від 07.02.2020;

13) визнати протиправним та скасувати рішення Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 23.04.2021 №160 про відмову у наданні гр. ОСОБА_7 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства;

14) зобов`язання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області надати ОСОБА_7 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до клопотання від 07.02.2020.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що за результатами розгляду відповідачем їх клопотань про надання дозволів на розробку проектів землеустрою в порядку статті 118 Земельного кодексу України одержали відмови, мотиви яких не узгоджуються з положеннями Земельного кодексу України. Зауважили, що у тому випадку коли заяву від громадянина подано раніше, ніж внесено рішення про віднесення земельної ділянки до категорії земель, право оренди на які підлягає продажу з аукціону, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний спочатку розглянути заяву громадянина і винести відповідне управлінське рішення. Наполягали на тому, що у спірному випадку на момент первинного подання позивачами клопотань про надання дозволів на розробку проектів землеустрою запитувані земельні ділянки були вільними та не перебували в оренді у третіх осіб.

Ухвалою суду від 22.11.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із невідповідністю її вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

30.11.2021 представник позивачів усунув недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду від 22.11.2021.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

31.12.2021 судом отримано відзив на позов, у якому відповідач заперечував проти позовних вимог з тих мотивів, що на момент повторного розгляду заяв позивачів Великосорочинською сільською радою як розпорядником земель комунальної власності затверджено перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами та розпочато процедуру підготовки документації до земельних торгів (до якого включено земельну ділянку з кадастровим номером: :00:004:0173), проте процедуру відведення цієї земельної ділянки з метою продажу права оренди на неї на земельних торгах (аукціоні) зупинено, оскільки стало відомо, що земельна ділянка з кадастровим номером: :00:004:0173 перебуває у користуванні садівничого товариства «Вишенька 1» при військовій частині 21888 та «Вишенька - 2» при Миргородському міськвиконкомі, що посвідчується державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ №15 виданого на підставі рішення 3 сесії ХХІІ скликання Полив`янівської сільської ради народних депутатів від 15 листопада 1995 року, який не скасовано, а тому у відповідача відсутні повноваження розпоряджатися такою земельною ділянкою, в тому числі надавати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

У відповіді на відзив на позовну заяву, що надійшла до суду 19.01.2022, позивачі наполягають на тому, що висновок відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотань позивачів через перебування земельної ділянки у користуванні садівничих товариств є необґрунтованим, безпідставним та незаконним, оскільки право користування не зареєстровано в установленому законом порядку.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Обставини справи, встановлені судом.

07.02.2020 позивачі звернулися до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

До заяв позивачами додані копії паспортів та ідентифікаційних номерів, а також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місця розташування земельної ділянки.

Відповідач відмовив у задоволенні заяв, посилаючись на те, що обрані позивачами земельні ділянки входять до складу земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0173 право на оренди на яку віднесено до категорії продажу в порядку аукціону.

Не погодившись із винесеними рішеннями відповідача, позивачі звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовними вимогами скасувати спірні рішення сільради та зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га. Рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду позовні вимоги задоволено частково, скасовано рішення відповідача та зобов`язано повторно розглянути заяви позивачів із врахуванням висновків суду.

05.02.2021, 26.02.2021 та 23.04.2021 Великосорочинською сільською радою Миргородського району Полтавської області проворно розглянуто заяви позивачів та прийнято рішення відмовити їм у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, яка згідно доданих графічних матеріалів, розташована в межах земельної ділянки, з кадастровим номером :00:004:0173, яка розташована за межами населеного пункту на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області з тих підстав: невідповідності поданого клопотання вимогам частини6 статті 118 Земельного кодексу України та статті 50 Закону України «Про землеустрій», а саме громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача ( уразі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб), засвідчених нотаріально. Вказано, що згідно даних наявних у Великосорочинській сільській раді Миргородського району Полтавської області та даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка сільськогосподарського призначення комунальної власності, з кадастровим номером :00:004:0173 площею 16,4371 (цільове призначення 01.06 - для колективного садівництва) перебуває у користуванні садівничого товариства «Вишенька -1» при військовій частині 21888 та «Вишенька -2» при Миргородському міськвиконкому, що засвідчується державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ №15. Також вказано, що Рішенням п`ятдесят п`ятої сесії скликання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 19.02.2020 визначено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення право оренди на які підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах, аукціоні). До вищевказаного переліку включено земельну ділянку, з кадастровим номером :00:004:0173 площею 16,4371 га (багаторічні насадження. Також рішенням 56 сесії 7 скликання Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області від 13.04.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, з кадастровим номером :00:004:0173 площею 16,4371 га з метою продажу права оренди на неї на земельних торгах (аукціоні). Відповідно до частини 3 статті 136 Земельного кодексу України, земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Позивачі, не погоджуючись із відмовами у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою, звернулися до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням, суд дійшов наступних висновків.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Завданням адміністративного судочинства, згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно вимог частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

В силу положень статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В розумінні вимог статей 81, 116 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

За приписами частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Висновки щодо правозастосування

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений у статті 118 Земельного кодексу України.

Учасниками справи не заперечується, а також слідує з доданих позивачами до заяв від 07.02.2020 графічних матеріалів про бажане місце розташування запитуваних земельних ділянок, та обставина, що спірні правовідносини виникли з приводу бажання позивачів отримати земельні ділянки орієнтовною площею 2,0 га кожна, які розташовані в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0173.

Відповідач у спірних рішеннях та у відзиві зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:004:0173 на яку претендують позивачі перебуває у користуванні садівничого товариства «Вишенька-1» при військовій частині 21888 та «Вишенька - 2» при Миргородському міськвиконкомі, що посвідчується державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ №15 виданий на підставі рішення 3 сесії ХХІІ скликання Полив`янівської сільської ради народних депутатів від 15 листопада 1995 року.

Судом установлено, що дійсно запланована позивачами до відведення земельна ділянка належить до земель, переданих у колективну власність садівничого товариства «Вишенька-1» при військовій частині 21888 та «Вишенька - 2» при Миргородському міськвиконкомі Полив`янівською сільською радою народних депутатів, відповідно до рішення 3 сесії ХХІІ скликання Полив`янівської сільської ради народних депутатів від 15 листопада 1995 року, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ №15 від 15 грудня 1995 року.

Докази визнання протиправним або скасування вказаного Державного акту на право колективної власності на землю в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 1 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" (надалі - Указ № 720/95) установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Аналіз викладеного дає підстави вважати, що у разі якщо землі колективної власності не були повернуті до земель державної чи комунальної власності і право власності на них підтверджується державним актом на право колективної власності на землю, розпорядження такими землями не належить до компетенції жодного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, визначеного статтею 122 Земельного кодексу України, а землі залишаються у колективній власності.

З прийняттям Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ, законодавець виключив із форм власності на землю окремі форми, правовий режим яких встановлювався попередньою редакцією Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ, таких як колективна власність.

При цьому, в процесі реформування земельного законодавства законодавцем не передбачено жодних перехідних положень щодо права колективної власності осіб, які набули таке право до набрання чинності Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ, а саме: не врегульовано питання процесу припинення права колективної власності на земельну ділянку та її подальший перехід у державну чи комунальну власність, не встановлений орган, уповноважений приймати рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність тощо.

Відсутність будь-якого законодавчого врегулювання цього питання не дозволяє дійти висновку, що землі колективної власності автоматично переходять у державну або колективну власність.

Водночас відсутність регулювання та визначеності на законодавчому рівні не може бути перешкодою для реалізації права власності на підставі чинного державного акта.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною першою статті 155 Земельного кодексу України врегульовано, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 15 від 15 листопада 1995 року, є належним доказом, що підтверджує право колективної власності на обрану позивачем для відведення земельну ділянку, а відтак остання не належить до земель комунальної власності.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка належить до колективної власності, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні повноваження розпоряджатись такою земельною ділянкою, в тому числі і надавати дозвіл позивачааам на розробку проекту землеустрою щодо відведення частини зазначеної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04 лютого 2016 року у справі № 816/3798/14 (номер в ЄДРСР 55835479).

Відповідно до статті 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (втратив чинність згідно із Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-III) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначені у статті 28 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року та у статті 140 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року. Ці підстави є вичерпними.

Доказів, які б підтверджували припинення права власності на землю на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ № 15 від 15 листопада 1995 року, суду не надано.

При цьому пунктом 7 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, встановлено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Таким чином, зміни, що відбулись у земельному законодавстві після видачі Державного акту на право колективної власності на землю, відсутність у новому законодавстві колективної форми власності, не можуть бути підставою для припинення колективної власності на землю.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 816/1618/17 (номер в ЄДРСР 74550313).

З 01 січня 2019 року набрав чинності Закон України від 10 липня 2018 року № 2498-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", яким Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" доповнено статтею 14-1 такого змісту: "Стаття 14-1. Особливості використання та розпорядження землями, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства.

У разі якщо власники земельних часток (паїв) після розподілу земельних ділянок, що підлягали паюванню, до 1 січня 2019 року не прийняли рішення про розподіл інших земель, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, що не було припинено як юридична особа, та якщо такі землі не передані у власність у порядку, визначеному законом, розподіл таких земель проводиться згідно з вимогами цієї статті за згодою більшості осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Організація розподілу земель, що залишилися у колективній власності, здійснюється сільською, селищною, міською радою, на території якої такі землі розташовані.

З метою інформування осіб, зазначених у частині першій цієї статті, про проведення розподілу земель, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада розміщує у загальнодоступних місцях відповідних населених пунктів, публікує у друкованих засобах масової інформації районної державної адміністрації або районної ради та оприлюднює на власному офіційному веб-сайті (за наявності) оголошення про проведення зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

В оголошенні повідомляються:

мета, дата, місце і час проведення зборів;

прізвище, номер службового телефону особи, в якої можна отримати інформацію щодо проведення зборів.

Розподіл земельних ділянок проводиться за умови реєстрації більшості осіб, визначених в абзацах другому - четвертому частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю).

Збори веде сільський, селищний, міський голова або уповноважена відповідною радою особа.

Землі, зазначені у частині четвертій статті 7 цього Закону, які залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності територіальної громади, на території якої вони розташовані.

Сільськогосподарські угіддя, які підлягали паюванню, однак не були передані до приватної, державної або комунальної власності у порядку, визначеному законом, за рішенням зборів осіб, визначених абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), можуть бути розпайовані у порядку, встановленому цим Законом.

У разі якщо земельні ділянки, зазначені у частинах сьомій - восьмій цієї статті, не були сформовані як об`єкти цивільних прав, їх формування може здійснюватися за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Визначення меж земельних ділянок, зазначених у абзаці дев`ятому частини четвертої статті 7 цього Закону, здійснюється з урахуванням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За результатами розподілу оформляється протокол, що підписується особами, які брали участь у зборах, головуючим та секретарем зборів.

До протоколу додається список реєстрації учасників зборів, засвідчений їхніми підписами. Кожен аркуш зазначеного списку підписується головуючим та секретарем зборів і скріплюється печаткою сільської, селищної, міської ради.

Секретар зборів у дводенний строк після закінчення зборів подає протокол сільській, селищній, міській раді.

Після отримання протоколу зборів сільська, селищна, міська рада протягом місяця приймає рішення про затвердження протоколу розподілу земельних ділянок та прийняття у комунальну власність відповідних земель. Це рішення та протокол зборів є підставою для державної реєстрації права власності територіальної громади та/або громадян на відповідні земельні ділянки.

До державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, сільська, селищна, міська рада може надати такі земельні ділянки в оренду на строк до державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок під польовими дорогами, запроектованими для доступу до земельних ділянок у масиві земель сільськогосподарського призначення, що залишилися у колективній власності, здійснюється з урахуванням вимог, визначених частиною п`ятою статті 37-1 Земельного кодексу України.

Розподіл між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок, має бути здійснений до 1 січня 2025 року.

У разі якщо до 1 січня 2025 року протокол про розподіл земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між особами, визначеними абзацами другим - четвертим частини першої статті 1 цього Закону, яким були виділені земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю), не оформлений у порядку, визначеному цією статтею, та не поданий на затвердження органу місцевого самоврядування, вважається, що суб`єкти права колективної власності відмовилися від права колективної власності на землю, а зазначені землі (крім невитребуваних часток (паїв) і сформованих за їх рахунок земельних ділянок, а також нерозподілених земельних ділянок) передаються у комунальну власність в порядку визнання майна безхазяйним".

Законом України від 10 липня 2018 року № 2498-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 такого змісту: "Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності".

Отже, зважаючи на те, що запланована позивачами до відведення земельна ділянка належить до земель колективної власності, а у відповідача відсутні повноваження розпоряджатися такою земельною ділянкою, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяв позивачів про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в межах земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0173.

Враховуючи вищевикладене підстави для задоволення позову відсутні.

Підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_4 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 , рнокпп НОМЕР_5 ) до Великосорочинської сільської ради Миргородського району Полтавської області (вул. Гоголя, 26, Великі Сорочинці, Миргородський район, Полтавська область, 37645, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко