Справа № 280/9563/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 липня 2022 року о/об 10 год. 59 хв.Справа № 280/9563/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Шевченко С.О., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Коротич Р.О., розглянувши у місті Запоріжжі у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд.168, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69035; ), Державної судової адміністрації України (вул.Липська, буд.18/5, м.Київ, 01201; )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (надалі відповідач, ТУ ДСА в Запорізькій області), Державної судової адміністрації України (надалі співвідповідач, ДСА України), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо неповного нарахування і виплати ОСОБА_1 винагороди судді за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень та липень 2021 року; 2) зобов`язати донарахувати і виплатити належну ОСОБА_1 винагороду судді за січень 2021 року в розмірі 5093,04 грн.; за лютий 2021 року в розмірі 6045 грн.; за березень 2021 року в розмірі 6045 грн.; за квітень 2021 року в розмірі 6045 грн.; за травень 2021 року в розмірі 6045 грн.; за червень 2021 року в розмірі 6045 грн.; за липень 2021 року в розмірі 6045 грн., з утриманням з цих сум передбачених законом податків і зборів.

У позовній заяві зазначено наступне. Указом Президента України «Про призначення суддів» №321/2016 від 01.08.2016 позивача призначено на посаду судді Чернігівського районного суду Запорізької області строком на п`ять років. Наказом голови Чернігівського районного суду Запорізької області від 11.08.2016 за №2-ос позивача зараховано на посаду судді Чернігівського районного суду Запорізької області з 12.08.2016. Наказом голови Чернігівського районного суду Запорізької області від 13.11.2018 за №10/1-ос позивачу встановлено доплату за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу з 12.08.2018. З 01.01.2021 по 31.07.2021 позивач отримував винагороду судді виходячи з прожиткового мінімуму, який використовувався відповідачем для обчислення базового розміру посадового окладу 2102,00 грн, що підтверджується листом відповідача №08-02/3579 від 30.08.2021 з додатком-довідкою №08-02/951 від 30.08.2021. Тобто відповідач застосувавши такий прожитковий мінімум для обчислення винагороди судді неправомірно зменшив її розмір та недоплатив за вказаний період її частину. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному обсязі винагороди судді протиправною. Базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду з 01.01.2021 повинен був складати: 2270,00 грн. x 30 = 68100,00 грн. Замість цього відповідач нараховував і виплачував позивачу щомісячно 63060,00 грн. застосовуючи прожитковий мінімум в розмірі 2102,00 грн. Крім того, зменшивши позивачу розмір базового посадового окладу відповідач пропорційно зменшив позивачу і щомісячну доплату за вислугу років, оскільки 20% мало щомісячно складати від базового розміру посадового окладу 68100,00 грн, а не від 63060,00 грн. За січень 2021 року позивач недоотримав винагороду судді в розмірі 5093,04 грн. (68816,83 грн. 63723,79 грн.); за лютий 2021 року недоотримав винагороду судді в розмірі 6045,00 грн. (81720,00 грн. 75675,00 грн.); за березень 2021 року недоотримав винагороду судді в розмірі 6045,00 грн. (81720,00 грн. 75675,00 грн.); за квітень 2021 року недоотримав винагороду судді в розмірі 6045,00 грн. (81720,00 грн. 75675,00 грн.); за травень 2021 року недоотримав винагороду судді в розмірі 6045,00 грн. (81720,00 грн. 75675,00 грн.); за червень 2021 року недоотримав винагороду судді в розмірі 6045,00 грн. (81720,00 грн. 75675,00 грн.); за липень 2021 року недоотримав винагороду судді в розмірі 6045,00 грн. (81720,00 грн. 75675,00 грн). Відповідач зменшуючи, в порушення ст.130 Конституції України, ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір винагороди судді застосовував норму ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», яка по-іншому визначає розмір винагороди судді, що є неприпустимим. Розмір винагороди судді встановлюється лише Законом України «Про судоустрій і статус суддів» (ст.135) і ніяким іншим законом. В Законі України «Про судоустрій і статус суддів» чітко, конкретно та однозначно визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а не «прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які застосовуються для визначення базового розміру посадового окладу судді». Зміни в Закон України «Про судоустрій і статус суддів» щодо розміру посадового окладу судді не вносилися.

Позивач підтримав позовну заяву.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Частина 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною нормою, оскільки визначає лише кількість прожиткових мінімумів для працездатних осіб для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який необхідний для обчислення посадового окладу судді. При цьому, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як і розмір мінімальної заробітної плати щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України». Так, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», на яку ОСОБА_1 посилається у позовній заяві, установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; З вищевикладеного вбачається, що для обчислення посадового окладу судді Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн., а не 2270,00 грн. як зазначає позивач. Нарахування та виплата позивачу територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області суддівської винагороди у період з 01.01.2021 по 31.07.2021 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. проводилось у розмірі, встановленому ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Вищезазначене спростовує доводи ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати йому суддівської винагороди у спірний період всупереч вимог статей 130 Конституції України, 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а також щодо неправомірного обмеження територіальним управлінням розміру його суддівської винагороди.

Представник відповідача проти позовної заяви заперечував.

Співвідповідачем подано до суду письмові пояснення/відзиви на позовну заяву, в яких зазначено наступне. ДСА України є головним розпорядником коштів Державного бюджету України щодо ТУ ДСА в Запорізькій області. Суми прожиткового мінімуму на 2021 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік". Цим Законом запроваджено розрахункову величину для визначення базового розміру посадового окладу судді, яка станом на 01.01.2021 складає 2102,00 грн. Таким чином, з прийняттям Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, а розрахункова величина. Порівнюючи мінімальний прожитковий мінімум встановлений на 01.01.2020 та на 01.01.2021 необхідно зазначити, що його розмір (2102,00 грн.) не змінився, отже твердження позивача про погіршення становища та відповідно порушення гарантій прав позивача є необгрунтованими. ДСА України вважає, що нараховуючи і виплачуючи позивачу суддівську винагороду на основі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 у розмірі 2102,00 грн., ТУ ДСА в Запорізькій області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією і законами України. Положення ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", яким визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 у розмірі 2102,00 грн., є чинними, не конституційним не визнавалися та не скасовувалися, а тому підлягають виконанню. Отже, ТУ ДСА в Запорізькій області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня не мало правових підстав для виплати суддівської винагороди без застосування норм ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", яким визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 у розмірі 2102,00 грн. Ураховуючи викладене, вимоги позивача про визнання протиправними дій, стягнення на користь позивача недоотриману суддівську винагороду за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 включно є необґрунтованими, оскільки положенням ч.2 ст.19 Конституції України вимагають від суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Співвідповідач проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою судді від 12.10.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08.11.2021.

Ухвалою суду від 08.11.2021 відкладено розгляд справи на 29.11.2021.

Ухвалою суду від 29.11.2021 зупинено провадження у справі до 17.01.2022.

Ухвалами суду від 17.01.2022 витребувано докази, залучено до участі у справі як співвідповідача ДСА України та зупинено провадження у справі до 21.02.2022.

Ухвалою суду від 21.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.03.2022.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан.

З огляду на викладене, враховуючи очевидні загрози здійснення кібератак на програмне забезпечення органів державної влади, в Запорізькому окружному адміністративному суді на період з 25.02.2022 по 28.02.2022 комп`ютерна програма «Діловодство спеціалізованого суду» була примусово відключена.

28.02.2022 тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду у зв`язку з загрозою життю, здоров`ю і безпеці відвідувачів суду, працівників суду та суддів був виданий наказ № 11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану», яким з розгляду були зняті всі адміністративні справи, призначені до розгляду в період з 01.03.2022 по 04.03.2022. Наказами тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2022 за №12, від 11.03.2022 за №13, від 18.03.2022 за №14, від 25.03.2022 за №15, від 01.04.2022 за №16, від 08.04.2022 за №17, від 15.04.2022 за №18, від 22.04.2022 за №21, від 29.04.2022 за №22 строк дії наказу від 28.02.2022 №11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану» продовжений до 06.05.2022 включно.

Ухвалою суду від 30.05.2022 призначено судове засідання на 04.07.2022.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Указом Президента України від 01.08.2016 за №321/2016 «Про призначення суддів» позивача призначено на посаду судді Чернігівського районного суду Запорізької області строком на п`ять років.

Наказом голови Чернігівського районного суду Запорізької області від 11.08.2016 за №2-ос «Про зарахування ОСОБА_1 до штату Чернігівського районного суду» позивача зараховано на посаду судді Чернігівського районного суду Запорізької області з 12.08.2016.

Судом досліджено: Кошторис на 2021 рік ТУ ДСА в Запорізькій області; План асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2021 рік ТУ ДСА в Запорізькій області; План спеціального фонду бюджету (за витком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків) на 2021 рік ТУ ДСА в Запорізькій області; Довідку ТУ ДСА в Запорізькій області від 30.08.2021 за №08-02/951 про суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.07.2021; інші матеріали справи.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

Згідно з п.1 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» базовий розмір посадового окладу судді становить: судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» зазначено: «Установити у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: … працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; …».

При цьому, Конституційним Судом України не визнано неконституційним положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у частині «прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн., який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021».

У ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» зазначено: «Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку. …».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для: загальної оцінки рівня життя в Україні, що є основою для реалізації соціальної політики та розроблення окремих державних соціальних програм; встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім`ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; визначення права на призначення соціальної допомоги; визначення державних соціальних гарантій і стандартів обслуговування та забезпечення в галузях охорони здоров`я, освіти, соціального обслуговування та інших; встановлення величини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів. (…).

Враховуючи наведені норми права та обставини справи, суд погоджується з твердженнями відповідача: «… ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною нормою, оскільки визначає лише кількість прожиткових мінімумів для працездатних осіб для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який необхідний для обчислення посадового окладу судді. При цьому, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як і розмір мінімальної заробітної плати щорічно встановлюється Законом України «Про Державний бюджет України». … З вищевикладеного вбачається, що для обчислення посадового окладу судді Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн., а не 2270,00 грн. як зазначає позивач. … Нарахування та виплата позивачу територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області суддівської винагороди у період з 01.01.2021 по 31.07.2021 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102,00 грн. проводилось у розмірі, встановленому ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». …».

З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплати суддівської винагороди у січні-липні 2021 року здійснювались відповідно до виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) та приписів бюджетного законодавства.

Матеріальний стан позивача з 2021 року у порівнянні з минулими роками не погіршився.

Протилежного позивачем не доведено.

Обчислення позивачем у позовній заяві сум недоотриманої суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.07.2021 суд вважає необґрунтованим, оскільки з Довідки ТУ ДСА в Запорізькій області від 30.08.2021 за №08-02/951 про суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.07.2021 вбачається, що: до складу суддівської винагороди входить «Індексація доходу НОВ», яка не врахована позивачем і ним з цього приводу нічого не зазначено у позовній заяві; у січні 2021 року позивачу виплачувались «лікарняні» та відбулось «Повернення в касу» «- 13758,54 грн.», однак позивачем це в обчисленні не відображено.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено, то, відповідно, має бути відмовлено й у стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень (відповідача, співвідповідача).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд.168, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69035; ), Державної судової адміністрації України (вул.Липська, буд.18/5, м.Київ, 01201; ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

У стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єктів владних повноважень (відповідача, співвідповідача) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення виготовлено у повному обсязі 05.07.2022.

Суддя О.О. Прасов