Справа № 160/7263/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року Справа № 160/7263/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення невиплаченого грошового забезпечення, -
06.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо невиплати, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.12.2017 (включно) та заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016 по 31.10.2017 (включно);
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що позивач з 19.05.2016 року проходить службу на посаді інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області. За період служби з 19.05.2016 року по 31.12.2017 року позивач відпрацював у нічний час 720 годин. Однак, всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015р. №988 (далі - Постанова №988) і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016р. №260 (далі - Порядок №260), відповідачем не було здійснено нарахування та виплату доплати за службу в нічний час, яка, згідно з наведеним позивачем розрахунком, має становити 3780,00грн. Також позивач зазначав, що грошове забезпечення поліцейських повинно індексуватися відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон №1282-XII), не залежно від дати внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 (далі - Постанова №1078), внесених постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017р. №782 (далі Постанова №782), згідно з якими поліцейських включено до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, бо індексація грошового забезпечення позивача прямо передбачена положеннями Закон №1282-XII та Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII). Проте, відповідачем протиправно не здійснено індексацію грошового забезпечення позивача в період з 19.05.2016р. по 31.10.2017р., у зв`язку з чим наявна заборгованість в сумі 3179,13грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також позивачем зауважено, що позовна заява подана ним з дотриманням строків звернення до суду, бо позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості з заробітної плати (грошового забезпечення).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, виклавши в ній позовні вимоги відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, а також копій цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.
На виконання вимог ухвали суду від 11 травня 2021 року від представника позивача 27 травня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків, до якої була долучена, зокрема, уточнена позовна заява.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7263/21 за цією позовною заявою, клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження задоволено та призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) з 30.07.2021 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
26.07.2021 року від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що виплата грошового забезпечення позивача здійснювалась відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, Порядку №260, яким передбачено, що грошове забезпечення поліцейським виплачується виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення, отже, виплата грошового забезпечення позивача здійснювалася в межах затверджених відповідними наказами Департаменту патрульної поліції граничних розмірів грошового забезпечення працівників згідно з займаними посадами, які включають в себе всі складові та види грошового забезпечення поліцейських та схеми посадових окладів, установлених Постановою №988. При цьому, відповідач зауважував, що розрахунок заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час є виключною компетенцією Департаменту патрульної поліції, як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення. Водночас, стягненню підлягають ті суми, які були нараховані, але невиплачені, а у даному випадку нарахування доплати за службу в нічний час позивачеві за спірний період не здійснювалося, отже, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час у сумі 3780,00грн. відсутні. Крім того, на думку відповідача, також відсутні правові підстави для стягнення індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016р. по 31.10.2017р., оскільки індексація грошового забезпечення поліцейських була передбачена постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 18.10.2017р. №782, яка набрала чинності 24.10.2017 (далі - Постанова №782), тому і нарахування та виплата індексації грошового забезпечення поліцейських має здійснюватися саме з 01.11.2017р. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.
Також 26.07.2021 року від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у звязку із пропуском строку звернення до суду, позаяк відповідно до п.11 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення, водночас, позивач безпосередньо до відповідача з вимогою здійснити виплату доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016р. по 21.12.2017р. не звертався, а із даною позовною заявою зернувся до суду лише 06.05.2021р.
27.07.2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву на адміністративний позов на адресу позивача та його представника.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 року вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №160/7263/21 за правилами загального позовного провадження та призначено перше підготовче судове засідання на 05.10.2021 року об 11:00 год.
10.09.2021 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача надіслано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.
05.10.2021р. підготовче судове засідання відкладено на 03.11.2021 року.
Відповідно до довідки секретаря судового засідання Молоданова М.Ю. від 03.11.2021р. №697 справа №160/7263/21 знята з розгляду 03.11.2021 року у зв`язку із тим, що з 26.10.2021р. по 05.11.2021р., включно, суддя Турова О.М. була тимчасово непрацездатна.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/7263/21 до 01.12.2021 року, наступне підготовче судове засідання з розгляду справи призначено на 01 грудня 2021 року о 14:00 год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу №160/7263/21 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 14 грудня 2021 року об 11:30 год.
Представники сторін у судове засідання 14.12.2021 року не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Згідно з ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.193 КАС України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 19.05.2016 року проходить службу на посаді інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.
Згідно з відомостями про грошове забезпечення, у період з з 19.05.2016 по 31.12.2017 позивач доплату за службу в нічний час не отримував, а також виплата індексації грошового забезпечення з 19.05.2016 по 31.10.2017 (включно) не здійснювалась.
Представник позивача звернувся до Департаменту патрульної поліції із запитом від 17.03.2021 року, в якому просив повідомити інформацію про кількість нічних змін, відпрацьованих позивачем в період з 18.02.2016 року по дату направлення запиту, інформацію про доплату за службу у нічний час у період з 18.02.2016 року по дату направлення запиту, інформацію про здійснення індексації грошового забезпечення позивача у період з 18.02.2016 року по дату направлення запиту, та надати довідку про розмір грошового забезпечення позивача за весь період проходження служби з відображенням всіх надбавок, премій та інших складових.
Листом від 12.04.2021 року вих. №368аз/1/41/5/05-2021 Департамент патрульної поліції повідомив позивача про те, що позивачу здійснено доплату за службу в нічний час за період з 19.05.2016 по 31.03.2021 на загальну суму 6398,69 грн, в тому числі:
за січень 2018 року (48 год) - 240,00 грн, за лютий (64 год) 336,00 грн, за березень 2018 року (40 год) - 201,20 грн, за квітень 2018 року (40 год) - 221,05 грн, за травень 2018 року (58 год) - 293,49 грн, за червень 2018 року (64 год) - 338,11 грн, за липень 2018 року (64 год) - 305,45 грн, за серпень 2018 року (16 год) - 76,80 грн, за вересень 2018 року (48 год) - 252,00 грн, за листопад 2018 року (16 год) - 76,36 грн, за грудень 2018 року (32 год) - 170,13 грн;
за січень 2019 року (48 год) - 240,00 грн, за лютий 2019 року (16 год) - 84,00 грн, за березень 2019 року (48 год) - 253,58 грн, за квітень 2019 року (24 год) - 126,00 грн, за (24 год) 126,00 грн., травень 2019 року (16 год) - 77,24 грн, за липень 2019 року (16 год) - 73,04 грн, за жовтень 2019 року (16 год) - 76,36 грн, за листопад 2019 року (26 год) - 130,00 грн, за грудень 2019 року (38 год) - 192,29 грн;
за січень 2020 року (40 год) - 201,20 грн, за березень 2020 року (48 год) - 240,00 грн, за квітень 2020 року (58 год) - 291,74 грн, за травень 2020 року (22 год) - 122,38 грн, за червень 2020 року (24 год) - 126,00 грн, за липень 2020 року (32 год) - 146,09 грн, за серпень 2020 року (64 год) - 336,00 грн,: за вересень 2020 року (64 год) - 305,45 грн, за жовтень 2020 року (58 год) - 291,74 грн, за листопад 2020 року (38 год) - 190,00 грн, грудень 2020 року (32 год) - 154,48 грн;
за січень 2021 року (32 год.) - 178,01 грн., за лютий 2021 року (10 год.) - 52,50 грн.
При цьому, підстави для нарахування доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016р. по 31.12.2017р. відсутні. Щодо виплати індексації грошового забезпечення, то відповідачем зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону, при цьому, Постановою №782 внесено зміни до пункту 2 Постанови №1078 і доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських», відтак, індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності Постановою №782, тобто з листопада 2017 року.
Також до листа від 12.04.2021 року вих. №368аз/1/41/5/05-2021 Департаментом патрульної поліції додано інформацію полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП щодо кількості відпрацьованих нічних змін ОСОБА_1 за період проходження служби в ДПП з 19.05.2016р. по 31.12.2017р.
Так, відповідно до Витягу (згідно з розстановками сил та засобів ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП) кількості відпрацьованих нічних змін ОСОБА_1 за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017р., який видано командиром ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капітаном поліції Нікіфоровим О., та який долучено до матеріалів справи, позивач за час несення служби в ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП відпрацював 90 нічних змін із наступного розрахунку в погодинній кількості:
- 2016 рік: липень - 56 год., серпень - 48 год., вересень - 32 год., жовтень - 48 год., листопад - 32 год., грудень - 16 год.;
- 2017 рік: січень - 32 год., лютий - 32 год., березень - 64 год., квітень - 0 год., травень - 24 год., червень - 24 год., липень - 40 год., серпень - 48 год., вересень - 64 год., жовтень - 48 год., листопад - 48 год., грудень - 64 год.
Таким чином, з наданого Витягу встановлено факт праці позивача у нічний час лише за період з липня 2016 року по березень 2017 року, включно, та з травня 2017 року по грудень 2017 року, включно, загальною кількістю годин 720.
Вважаючи протиправно неоплаченими відпрацьовані нічні зміни служби за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017р., а також протиправно ненарахованою та невиплаченою індексацію грошового забезпечення за період з 19.05.2016р. по 31.10.2017р., позивач звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд враховує таке.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Частиною першої статті 59 Закону №580-VIII закріплено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, що є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статтею 91 Закону №580-VІІІ встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.
Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.
Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.
Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.
Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.
З викладеного слід дійти висновку, що служба в поліції носить особливий характер і містить спеціальні умови її проходження, зокрема службу з нерівномірним графіком, поліцейським, які виконували обов`язки у неробочі дні, надається час для відпочинку (у порядку компенсації) протягом двох наступних місяців.
Відповідно до частини першої та другої статті 94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №988 визначено обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Відповідно до статті 94 Закону №580-VIII та Постанови №988, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).
Згідно з пунктом 3 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
У пункті 11 Розділу ІІ Порядку №260 (у редакцій, чинній на момент спірних правовідносин) закріплено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00.
Поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час.
Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.
Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.
Отже, доплата за службу у нічний час поліцейському за умови несення такої служби обов`язкова до виплати.
При цьому, розрахунок доплати за службу в нічний час здійснюється наступним чином: місячний посадовий оклад поділити на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні помножити на кількість годин служби в нічний час помножити на 35 відсотків (відсотковий розмір доплати за службу в нічний час).
Судом встановлено, що позивач за час служби в ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП за період з липня 2016 року по березень 2017 року, включно, та з травня 2017 року по грудень 2017 року, включно, відпрацював 90 нічних змін загальною кількістю годин 720 годин, що підтверджується Витягом (згідно з розстановками сил та засобів ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП) кількості відпрацьованих нічних змін ОСОБА_1 за період з 19.05.2016 року по 31.12.2017р., який видано командиром ППП в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ДПП капітаном поліції Нікіфоровим О.
Проте, відповідач всупереч вимогам Постанови №988 та Порядку№260 доплату за службу в нічний час не здійснював.
Доказів нарахування та виплати доплати позивачу за службу в нічний час за період з липня 2016 року по березень 2017 року, включно, та з травня 2017 року по грудень 2017 року, включно, не надано. В той час, як нарахування доплати за службу в нічний час за період з січня 2018 року по квітень 2021 року підтверджується відомостями про грошове забезпечення.
При цьому, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що позивачеві виплачувалося грошове забезпечення в межах граничних розмірів останнього, визначених наказами відповідача, а тому підстави для нарахування доплати за службу в нічний час відсутні є безпідставними, оскільки відповідно до зазначених вище приписів Постанови №988 та Порядку №206 доплата за службу в нічний час є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення поліцейського, який входить до складу грошового забезпечення поліцейського, а обов`язок виплачувати доплату за службу в нічний час є імперативним і ця доплата не може обмежуватися чи взагалі скасовуватися наказами відповідача.
Відтак, бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати позивачеві доплати за службу в нічний час за період з липня 2016 року по березень 2017 року, включно, та з травня 2017 року по грудень 2017 року, включно, є протиправною.
Водночас, підстави для визнання невчинення відповідачем дій щодо нарахування та виплати позивачеві доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016р. по червень 2016 року, включно, та за квітень 2017 року протиправною бездіяльністю відсутні, позаяк судом встановлено, а позивачем не спростовано, що в ці періоди він в нічних змінах не працював, отже, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити, як і слід відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача доплати за службу в нічний час за період з 19.05.2016р. по червень 2016 року, включно, та за квітень 2017 року, з огляду на встановлення судом відсутності нічних змін у позивача в ці періоди.
Таким чином, з урахуванням того, що відповідачем не надано обґрунтованого розрахунку сум доплати за службу в нічний час за період з липня 2016 року по березень 2017 року, включно, та з травня 2017 року по грудень 2017 року, включно, належної позивачеві до виплати, а також доказів нарахування такої доплати, належним способом захисту порушених прав позивача є прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві доплату за службу в нічний час за період з липня 2016 року по березень 2017 року, включно, та з травня 2017 року по грудень 2017 року, включно.
Щодо позовних вимог відносно індексації грошового забезпечення позивача за період з 19.05.2016р. по 31.10.2017р., включно, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 94 Закону №580-VIII грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У статті 4 Закону №1282-ХІІ закріплено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Статтею 6 Закону №1282-ХІІ визначено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017р. року №782 внесено зміни до пункту 2 вказаного вище Порядку №1078 та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських».
Таким чином, Постановою №782 внесено зміни до Порядку №1078 шляхом включення поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. №491-IV «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
За змістом приписів пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, Конституційний Суд України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
При цьому, доводи відповідача відносно того, що індексація грошового забезпечення поліцейських має проводитися лише після набрання чинності Постановою №782, тобто з листопада 2017 року, суд вважає безпідставними, оскільки ч.5 ст.94 Закону №580-VIII встановлено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону, а у Законі №1282-ХІІ прямо вказано про те, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення), при цьому, Закон №580-VIII та Закон №1282-ХІІ мають вищу юридичну силу, ніж Порядок №1078.
Суд наголошує, що, згідно зі статтями 18, 19 Закону №2017-III індексація є відповідною соціальною гарантією, оскільки це є виплата, що спрямована на забезпечення достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати.
Враховуючи, що частиною п`ятою статті 94 Закону №580-VIII на момент виникнення спірних правовідносин було встановлено, що грошове забезпечення поліцейських підлягає індексації, індексація грошового забезпечення і до прийняття постанови КМУ № 782 підлягала нарахуванню.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021р. у справі №160/35/20 та враховується судом під час розгляду цієї справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.
Таким чином, оскільки позивач отримує грошове забезпечення, то останнє підлягає індексації.
При цьому, оскільки позивач працює з 19.05.2016р. на посаді інспектора взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, то останній має право на індексацію грошового забезпечення саме з 19.05.2016р.
Натомість, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 19.05.2016р. по 31.10.2017р., включно, що свідчить про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача в цій частині та, відповідно задоволення такої частини позовних вимог.
Разом з тим, самостійний розрахунок позивачем індексації за вказаний період на суму 3179,13грн. не є належним та допустимим доказом визначення суми індексації, необхідної для перерахунку, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що індексація за спірні періоди позивачеві не була нарахована та виплачена, а тому відповідач у межах наданих йому повноважень має виконати свій обов`язок по нарахуванню та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу.
Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві індексацію його грошового забезпечення за період з 19.05.2016р. по 31.10.2017р., включно.
Водночас, суд зазначає про передчасність позовних вимог про стягнення конкретної суми доплати за роботу в нічний час та індексації грошового забезпечення, оскільки функції щодо здійснення відповідного розрахунку покладено на відповідача. Суд в межах наданих процесуальним законодавством повноважень перевіряє правомірність прийнятого рішення, дій чи бездіяльності відповідача щодо проведення нарахування та виплати відповідних сум, які законодавством віднесені до повноважень роботодавця позивача.
Отже, як зазначено вище, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Департаменту патрульної поліції провести нарахування та виплату позивачеві доплати за роботу в нічний час та індексації його грошового забезпечення за відповідні періоди.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відносно посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає таке.
Так, відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
При цьому, Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України.
Зокрема, у Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.
У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другої статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь яким-строком.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другої статті 233 Кодексу, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
Отже, аналіз наведених норм чинного законодавства з урахуванням положень Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 дає підстави для висновку, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, працівник не обмежується будь-яким строком звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, яка включає усі виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.05.2020р. у справі №808/3200/17, що враховується судом під час розгляду цієї справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.
Відтак, доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Щодо клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. суд зазначає наступне.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частинами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.
Водночас, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України, якою передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Аналогічний висновок зроблено у п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009, в якому вказано, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, схвалених Установчим З`їздом адвокатів України від 17.11.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.
Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо. Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019р. у справі №810/2760/17.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19.
Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції..
При цьому, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Окрім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою у постанові від 23.04.2019р. у справі №826/9047/16.
Так, на підтвердження вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу останнім надано копію Договору про надання правової допомоги №19/12/2020/59 від 19.12.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Юлії Крат», ордер Серії ВІ №1041392 від 05.05.2021 року на надання правової допомоги, виданий Адвокатським бюро «Юлії Крат» адвокату Крат Юлії Михайлівні на представництво інтересів позивача у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №1841 від 08.08.2017 року, виданого ОСОБА_2 , а також акт здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 12.04.2021р. до Договору №19/12/2020/59 від 19.12.2020р., з викладеним в ньому звітом про надану правову допомогу.
Згідно з абз.1 п.п.2.1 п.2 Договору про надання правової допомоги №19/12/2020/59 від 19.12.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 , як Клієнтом, та адвокатським бюро «Юлії Крат», від імені якого діє керуючий бюро, адвокат Крат Юлія Михайлівна, з метою виконання даного договору Адвокатське бюро надає наступну правову допомогу: представляє у встановленому порядку інтереси Клієнта у місцевих )загальних, господарських, адміністративних) та апеляційних судах, Вищому суді з питань інтелектуальної власності, Вищому антикорупційному суді, а також у Верховному Суді, зокрема, у справах щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час, заборгованості по індексації грошового забезпечення, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні тощо.
Відповідно до п.1 акта здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 12.04.2021р. до Договору №19/12/2020/59 від 19.12.2020р., з викладеним в ньому звітом про надану правову допомогу, позивачеві надано правничу допомогу в період з 19.12.2020р. по 12.04.2021р. на загальну суму 4000 грн., а саме:
- складання і направлення адвокатських запитів, збір інформації та документів, надання консультації кількість витраченого часу - 1 год., - вартість години 1000,00грн., - вартість послуги 1000,00грн.;
- формування правової позиції, підготовка стратегії захисту та узгодження її з клієнтом, складання, оформлення (формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви, роздруківка, посвідчення копій документів, забезпечення підписання) та подання позовної заяви кількість витраченого часу - 3 год., - вартість години 1000,00грн., - вартість послуги 3000,00грн.,
тобто всього надано дві послуги, на які витрачено 4 години часу, вартістю 4000,00грн.
При цьому, згідно з п.2 актом здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 12.04.2021р. до Договору №19/12/2020/59 від 19.12.2020р. грошові кошти, визначені у п.1 цього акта, мають бути перераховані на користь Адвокатського бюро згідно з умовами Договору, остаточний розрахунок здійснюється протягом 3-х днів з моменту набуття законної сили рішенням у справі та отримання рахунку.
Посилаючись на вищевказані докази, позивач просить стягнути з відповідача 4000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, відповідач у своєму відзиві на позов заперечував проти стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки предмет спору в цій справі не є складним і не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним, водночас, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним у порівнянні з ціною позову. Також відповідач зауважував, що не можуть бути відшкодовані витрати позивача за оформлення адвокатського запиту до Департаменту патрульної поліції, бо згідно з наданим ордером адвокат надає допомогу саме в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, при цьому, наданий до матеріалів справи адвокатський запит взагалі підписаний іншим адвокатом Турутею Захаром Олеговичем, отже, включення такої послуги, як складання та подання цього адвокатського запиту до акта здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 12.04.2021р. до Договору №19/12/2020/59 від 19.12.2020р., за яким правова допомога надавалася адвокатом Крат Ю.М., є безпідставним, бо остання таку послугу фактично не надавала.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в цій адміністративній справі, суд зазначає наступне.
Так, суд погоджується з доводами відповідача про безпідставність вимог про відшкодування витрат на таку послугу адвоката як складання та подання адвокатського запиту, включеної до акта здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 12.04.2021р. до Договору №19/12/2020/59 від 19.12.2020р., позаяк єдиний адвокатський запит, що долучений до матеріалів справи, подавався до Департаменту патрульної поліції в інтересах позивача іншим адвокатом, а саме адвокатом Турутею Захаром Олеговичем, в той час, як за наданими до суду Договором про надання правової допомоги №19/12/2020/59 від 19.12.2020 року та складеним на його підставі ордером Серії ВІ №1041392 від 05.05.2021 року на надання правової допомоги, виданим Адвокатським бюро «Юлії Крат», представництво інтересів позивача здійснювалося адвокатом Крат Юлією Михайлівною, і адвокатських запитів, складених за підписом останньої, матеріали справи не містять.
Також суд зауважує, що із вищезазначеного акта здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 12.04.2021р. до Договору №19/12/2020/59 від 19.12.2020р., слідує, що до наданого переліку послуг, зокрема, включені такі роботи як: збір інформації та документів (у п.1акта) та формування правової позиції, підготовка стратегії захисту та узгодження її з клієнтом, складання, оформлення (формування доказової бази, систематизація, групування доказів, додатків до позовної заяви, роздруківка, посвідчення копій документів, забезпечення підписання) та подання позовної заяви (п.2 акта), однак, означені витрати не підлягають окремій компенсації за кожну з цих послуг, оскільки охоплюються одним поняттям підготовка позовної заяви до адміністративного суду та є його складовими, і така послуга включена окремим пунктом до переліку наданих адвокатом послуг.
Крім цього, суд погоджується з доводами відповідача з приводу неспівмірності заявлених до стягнення витрат з категорією та складністю справи, позаяк дана справа не викликає складності у правовому розумінні та не містить великого обсягу досліджуваних доказів, а також не потребує складання значної кількості процесуальних документів учасниками справи. У даному випадку представником позивача подано до суду виключно позовну заяву, без подання додаткових пояснень та відповіді на відзив. Також представник позивача не брав участі у розгляді справи та подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
До того ж, як зазначалося вище, ця справа, в якій адвокатом надано правничу допомогу позивачеві, є нескладною та по такій категорії справ існує стала судова практика, а, отже, підготовка такої позовної заяви не повинна вимагати багато часу.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн. є неспівмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді. У поданих документах жодним чином не обґрунтовано вартість наданих правових послуг з урахуванням їх обсягу відповідно до умов Договору, часу, витраченого адвокатським бюро на виконання відповідних робіт (надання послуг), та виходячи з предмету спору та характеру спірних відносин, розгляду і вирішення справи як незначної складності, з урахуванням не взяття адвокатом участі у судових засіданнях з розгляду цієї справи, а також враховуючи те, що позовна заява була подана до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд», що не потребувало завірення кожного документа окремо, позаяк здійснювалося шляхом одноразового накладання ЄЦП на всі документи пакетно, а також не потребувало роздруківки документів, як це зазначено в акті здачі-приймання наданої правової (правничої) допомоги №1 від 12.04.2021р., бо всі документи подано в електронному вигляді, отже заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому не можуть бути стягнуті у заявленому розмірі.
В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із неправомірною бездіяльністю відповідача був вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав, у зв`язку із чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, суд доходить висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00грн., оскільки така вартість наданих адвокатом послуг є обґрунтованою та співмірною зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданої адвокатом правничої допомоги.
З огляду, суд доходить висновку, що підтвердженими належними та допустимими в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України доказами є витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00грн. за складання позовної заяви.
Відтак, у стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00грн., про відшкодування якої просив позивач, слід відмовити у зв`язку із не наданням позивачем належних доказів їх співмірності та розумності, а також того, що вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
При цьому, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.01.2021р. у справі № 280/2635/20, відповідно до яких, однією з особливостей процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Керуючись ст. ст. 122, 132-134, 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
У стягненні з Департаменту патрульної поліції іншої частини витрат на професійну правничу допомогу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 14.12.2021 року.

Суддя: О.М. Турова