Справа № 520/2176/22
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 р. Справа № 520/2176/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївської міської ради Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Чугуївської міської ради Харківської області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Чугуївської міської ради щодо відмови у наданні ОСОБА_1 відповіді на запит від 03.01.2022 щодо надання публічної інформації про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2021 року міському голові Чугуївської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Чугуївської міської ради та виконавчого комітету вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові та посади кожного працівника;

- зобов`язати Чугуївську міську ради повторно розглянути запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 03.01.2022 року та надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Чугуївською міською радою неправомірно відмовлено у наданні ОСОБА_1 відповіді на запит від 03.01.2022 року щодо надання публічної інформації про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2021 року міському голові Чугуївської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Чугуївської міської ради та виконавчого комітету. Вказані обставини слугували підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.06.2022 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу електронною поштою та ним отримана 02.06.2022 року, що підтверджується електронною роздруківкою.

17.06.2022 року представником відповідача на електронну поту суду надіслано відзив на позов (вх.№01-26/23090/22), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що твердження позивача, що відповідачем фактично відмовлено у наданні запитуваної інформації на запит від 03.01.2022 року не відповідають дійсності, оскільки позивач отримав відповідь, якою повідомлено, якою саме інформацію не володіє розпорядник з посиланням на нормативні документи. Оскільки права позивача на отримання інформації не порушені, відповідь йому була надана, просив суд відмовити в задоволенні вимог адміністративного позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 03.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Чугуївської міської ради Харківської області із запитом про надання публічної інформації згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати йому інформацію про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2021 року міському голові Чугуївської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Чугуївської міської ради та виконавчого комітету вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові та посади кожного працівника.

Проте, листом Чугуївської міської ради Харківської області від 11.01.2022 року №322-1/02-05-17 фактично відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації.

В обґрунтування відмови в листі зазначено, що згідно ч.1 ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених ним законом.

Зважаючи на використані в запиті формулювання відносно запитуваної інформації, відповідачем повідомлено, що вжиті в запиті термінологічні визначення відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку наразі не знаходяться у володінні розпорядника інформації. Чугуївська міська рада веде діяльність виключно в правовій сфері та дотримується норм законодавства України, діє в межах та спосіб, передбачений Конституцією України та законами України.

Вважаючи, що відповідачем, як розпорядником інформації, не дотримано вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», чим порушено права позивача як запитувача інформації, останній звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що позивач в своєму запиті просить надати інформацію щодо "грошових коштів" в поєднанні з прізвищами та посадами працівників міської ради та виконавчого комітету. Проте, таке поєднання не застосовується відповідачем в тій термінології, яка визначена в законодавстві України. Відповідач керується Бюджетним кодексом України, в якому використане позивачем формулювання відсутнє.

Також зазначив, що запит позивачем подано 03.01.2022 року. Звітність за результатами транзакцій, що стосується осіб, формується у строк протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу, як це прямо передбачено нормами пункту 1 розділу ІІ наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 р. №4 "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску".

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VІ).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Положенням п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст. 13 Закону №2939-VІ).

Статтею 14 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч.1-4 ст. 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 статті 19 Закону №2939-VІ передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо (частина 6 статті 19 Закону №2939-VІ).

Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VІ, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Вказаний перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на отримання інформації є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 23 Закону №2939-VI передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Як свідчать матеріали справи, 03.01.2022 року позивач звернувся до Чугуївської міської ради із запитом в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якому просив надати йому інформацію про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2021 року міському голові Чугуївської міської ради, його заступникам та кожному працівнику міської ради та виконавчого комітету вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові та посади кожного працівника.

Проте, листом Чугуївської міської ради Харківської області від 11.01.2022 року №322-1/02-05-17 фактично відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації. В обґрунтування відмови зазначено, що зважаючи на використані в запиті формулювання відносно запитуваної інформації, відповідачем повідомлено, що вжиті в запиті термінологічні визначення відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку наразі не знаходяться у володінні розпорядника інформації.

Суд звертає увагу, що в запиті на отримання публічної інформації від 03.01.2022 року ОСОБА_1 просив надати йому інформацію про розмір грошових коштів (включно із преміями, матеріальною допомогою, відпустками тощо), виплачених за грудень 2021 року міському голові Чугуївської міської ради, його заступникам та кожному працівнику Чугуївської міської ради та виконавчого комітету вказати окремо із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові та посади кожного працівника.

Тобто, запитувача інформації в запиті від 03.01.2022 цікавило два питання: розмір грошових коштів, отриманих міським головою Чугуївської міської ради, його заступникам та працівникам за грудень 2021 року, а також прізвища, ім`я, по-батькові та посади працівників відповідача, які отримали такі кошти.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Такі випадки встановлені частиною першою статті 6 цього Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з якою публічною інформацією з обмеженим доступом, є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини 1 статті 14 Закону).

За таких обставин Чугуївська міська рада Харківської області як орган місцевого самоврядування є розпорядником інформації щодо використання бюджетних коштів, зокрема, щодо виплати заробітної плати керівнику, його заступнику та інших працівникам такого органу, а також дані таких осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 14 березня 2018 року по справі №815/1216/16 (провадження №К/9901/6779/18), що враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Проте, у листі Чугуївської міської ради Харківської області від 11.01.2022 року зазначено, що наразі у володінні розпорядників такої інформації немає.

Суд звертає увагу, що Пленумом Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 № 10 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації" (пункт 12.3 розділу 12 "Відмова в задоволенні запиту") роз`яснено, що: "За змістом пункту 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI у задоволенні запиту може бути відмовлено лише у разі наявності одночасно двох умов: відсутності інформації у володінні розпорядника інформації та відсутності у нього обов`язку володіти нею. Якщо інформація відсутня, але розпорядник зобов`язаний нею володіти, то згідно із принципом законності він повинен усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовживши у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію".

Матеріали справи не містять доказів вжиття відповідачем заходів щодо набуття (створення) запитаної інформації, продовження у разі необхідності строк розгляду запиту на інформацію, відповідачем до суду таких не надано.

Також, згідно частин 4, 5 статті 22 Закону №2939-VI, у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Суд звертає увагу, що в листі Чугуївської міської ради Харківської області від 11.01.2022 року не зазначено мотивованої підстави для відмови у наданні запитуваної інформації, як і не зазначено на підставі якого саме пункту частини 1 статті 22 Закону відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації. Лист містить лише загальні посилання на відсутність у розпорядника запитуваної інформації, що не відповідає положенням статей 21, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд не приймає до уваги посилання в листі Чугуївської міської ради Харківської області від 11.01.2022 року на те, що вжиті в запиті термінологічні визначення відповідно до Міжнародного стандарту бухгалтерського обліку наразі не знаходяться у володінні розпорядника інформації, оскільки такої підстави для відмови у наданні запитуваної інформації частиною 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не передбачено. Крім того, з такого посилання взагалі не зрозуміло, які саме термінологічні визначення відповідач мав на увазі та яким чином це вплинуло на надання запитуваної інформації.

Посилання представника відповідача у відзиві на позов на те, що запит позивачем подано 03.01.2022 року, звітність за результатами транзакцій, що стосується осіб, формується у строк протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу, як це прямо передбачено нормами пункту 1 розділу ІІ наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 р. №4, суд також не приймає до уваги, оскільки по-перше, в листі Чугуївської міської ради Харківської області від 11.01.2022 року таке посилання відсутнє, а по-друге, частиною 4 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Тобто, якщо запитувана інформація потребує пошуку, розпорядник інформації продовжує строк розгляду запиту, повідомивши про це запитувача.

Таким чином, відповідачем протиправно відмовлено в задоволенні запиту ОСОБА_1 від 03.01.2022 року про надання публічної інформації.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Чугуївської міської ради Харківської області, яка полягає у ненаданні запитуваної інформації згідно запиту ОСОБА_1 від 03.01.2022 року про надання публічної інформації відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та зобов`язання Чугуївської міської ради Харківської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 03.01.2022 року надавши запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням висновків суду.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат щодо сплати судового збору 992,40 грн. здійснюється відповідно до положень статті 139 КАС України.

З приводу клопотання про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу при розгляді даної справи, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Представник відповідача подав до суду клопотання, в якому заперечував щодо відшкодування за його рахунок суми понесених витрат на правничу допомогу та просив суд зменшити суму до відшкодування. З посиланням на постанову Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 зазначив, що позивач повинен надати до суду документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Проте, таких документів не було надано позивачем.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Як свідчать матеріали справи, між Адвокатом Лихачовим Р.Б. (Адвокат) та Кравченком П.К. (Клієнт) 03.01.2022 року укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого Адвокат зобов`язується надати Клієнту юридичні послуги, правову допомогу у справах всіх категорій та за дорученням Клієнта усюди здійснювати його представництво. Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату зазначені послуги в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 розділу І Договору).

Згідно п.3.1 розділу ІІІ Договору, за надання правової допомоги Клієнт протягом терміну і на умовах, визначених Додатковою Угодою до цього Договору, сплачує Адвокату гонорар.

За умовами п.1, 2 Додаткової угоди №1 від 03.01.2022 року до Договору про надання правової допомоги від 03.01.2022 року, Сторони за цією Додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за 1 год. роботи становить 2 000,00 грн.

Також, 12 січня 2022 сторонами Договору про надання правової допомоги від 03.01.2022 року підписано Акт №1 приймання-передачі послуг наданих відповідно до Договору про надання правової допомоги від 03.01.2022 року, за яким Адвокат надав Клієнту правову допомогу, а саме:

- консультація клієнта, попереднє опрацювання матеріалів спірних правовідносин; опрацювання законодавчої бази, підготовка запиту на отримання публічної інформації до Чугуївської міської ради, аналіз отриманої відмови у наданні запитуваної інформації на предмет законності порушення прав Клієнта; формування правової позиції у справі щодо порушення його прав, передбачених Законом України «Про доступ до публічної інформації, пошук судової практики в ЄДРСР у подібних справах, підготовка та надання до суду позовної заяви - 5 годин. Розрахунок оплати послуг здійснюється з розрахунку 2 000,00 грн./1 год.. Загальна вартість правової допомоги 10 000,00 грн. Правову допомогу надано належним чином, у повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Зазначене свідчить, що відповідач, як особа, яка заперечує відносно визначеного позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

В клопотанні представник відповідача заперечував щодо відшкодування за його рахунок суми понесених витрат на правничу допомогу та просив суд зменшити суму до відшкодування. З посиланням на постанову Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 зазначив, що позивач повинен надати до суду документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги. Проте, таких документів не було надано позивачем.

З цього приводу суд звертає увагу, що за умовами п.1, 2 Додаткової угоди №1 від 03.01.2022 року до Договору про надання правової допомоги від 03.01.2022 року, Сторони за цією Додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за 1 год. роботи становить 2 000,00 грн., оплата послуг Адвоката здійснюється Клієнтом після закінчення розгляду справи та набрання законної сили рішенням по справі.

Вказане узгоджується із приписами діючого законодавства, зокрема, з пунктом 2 частини 3 статті 134 КАС України, відповідно до якої, для цілей розподілу судових витрат: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Також, згідно ч.2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21, що враховується судом при вирішенні питання відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Також, Верховний Суд в постанові від 03 березня 2021 року у справі №640/18964/17 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Отже, твердження представника відповідача стосовного недоведеності та ненадання доказів сплати витрат на правничу допомогу є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

В той час, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (постанова Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 року по справі №826/9047/16.

Враховуючи предмет позову та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг в рамках договору про надання правової допомоги, а також заперечення відповідача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на оплату послуг з професійної правничої допомоги 10 000,00 грн. є надмірною.

З урахуванням принципу справедливості і незначної складності справи, обсяг опрацьованого адвокатом матеріалу, вважає за необхідне присудити на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.

Таким чином, заявлене клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чугуївської міської ради Харківської області (вул. Старонікольська, буд. 35-А, м. Чугуїв, Харківська область, 63500, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Чугуївської міської ради Харківської області, яка полягає у ненаданні запитуваної інформації згідно запиту ОСОБА_1 від 03.01.2022 року про надання публічної інформації відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Зобов`язати Чугуївську міську раду Харківської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації від 03.01.2022 року надавши запитувану в ньому інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївської міської ради Харківської області ().

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївської міської ради Харківської області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.