Справа № 120/951/22-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 липня 2022 р. Справа № 120/951/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2022 року на адресу Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні №68219472 від 24.01.2022 року, відкритому на підставі постанови Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про застосування адміністративно-господарського штрафу № 293665 від 16.11.2021 року.

Ухвалою суду від 25.01.2022 року заяву ОСОБА_1 задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №67968489, відкритому 24.01.2022 року Теплицьким районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 293665 від 16.11.2021 року, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 120/951/22-а.

26.01.2022 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, постанови Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 16.11.2021 №293665.

З метою захисту власних прав та інтересів позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 31.01.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено строки для подання заяв по суті.

01.03.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому викладено заперечення щодо позовних вимог. Вказано, що за результатами здійснення заходів державного контролю, шляхом проведення рейдової перевірки 09.10.2021 року, посадовими особами Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на а/д М-05 Київ-Одеса 210 км+450 м було перевірено транспортний засіб RENAULT, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За наслідком перевірки виявлено порушення п. 3.3 Наказу МТУ №385 від 24.06.2010 року під час надання послуг з перевезення вантажу, а саме відсутність картки водія та цифрового тахографа або роздруківки даних роботи тахографа за 09.10.2021 року водія ОСОБА_2 , про що було складено акт № 298862 від 09.10.2021 року. При цьому, відповідач зазначає, що під час здійснення заходів державного контролю відносно транспортного засобу, що належить та використовується автомобільним перевізником ОСОБА_1 для надання послуг з перевезення вантажу, перевірялась наявність документів, передбачених ст. 48 Закону №2344-ІІІ. Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів передбачено, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон повинні бути обладнанні діючими та повіреними тахографами. Вимоги даного положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Тому, відповідач зазначає про законність підстав складення вищевказаного акту №298862 від 09.10.2021 року, оскільки у водія на момент перевірки відсутні документи передбачені ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Також перевізник ОСОБА_1 жодним чином не повідомив орган контролю про наявність будь-яких договорів оренди, тому було прийняте рішення про винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №293665 від 16.11.2021 року.

07.04.2022 на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що постанова винесена виключно на підставі даних з реєстраційних документів, тоді як перевізником на час проведення перевірки був не позивач, а ПП "МИКОЛАЇВВТОРМЕТ", а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи, що інших заяв по суті та документів не надходило, суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

09.10.2021 року ПП «МИКОЛАЇВВТОРМЕТ» виконувало вантажне перевезення автомобілем RENAULT MAGNUM 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп FRUEHAUF TX 34C реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією ТТН №9 від 09.10.2021 року. Відповідно до ТТН №9 автомобільним перевізником зазначено ПП «МИКОЛАЇВВТОРМЕТ» .

09.10.2021 року за результатами рейдової перевірки головним спеціалістом ВДК Боренко О.В. складено акт №298862 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, з якого вбачається, що автомобільним перевізником порушено наказ МТЗУ №385 від 24.06.2010 року.

На підставі акту №298862 від 09.10.2021 року Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки у Вінницькій області винесено постанову №293665 від 16.11.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн, за порушення ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи протиправною постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п. 4 цього Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон від 05.04.2001 № 2344-III), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст. 5 Закону від 05.04.2001 № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону від 05.04.2001 № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Тобто, як зазначено в Законі від 05.04.2001 № 2344-III, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Таким чином, спірним питанням у межах даної адміністративної справи є встановлення факту чи позивач є перевізником у розумінні Закону від 05.04.2001 № 2344-III.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі ст. 33 Закону від 05.04.2001 № 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, у тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль RENAULT MAGNUM 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп FRUEHAUF TX 34C реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Відповідно до договору оренди транспортних засобів з екіпажем (водієм) за №0104-2020 від 01.04.2020 орендодавець - ФОП ОСОБА_1 зобов`язується передати орендареві -ПП "МИКОЛАЇВВТОРМЕТ" у платне строкове користування (оренду) транспортні засоби, що зазначені в додатках до Договору, а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію. Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобілі під керуванням екіпажу (водія) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю оренду плату.

В додатках №№1,2 до договору зазначені транспортні засоби які передані в оренду ПП "МИКОЛАЇВВТОРМЕТ", зокрема: RENAULT MAGNUM 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 (серія НОМЕР_3 ) та FRUEHAUF TX 34C реєстраційний номер НОМЕР_2 (серія НОМЕР_4 ).

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

Відтак, законодавство України розмежовує поняття власника транспортного засобу та автомобільного перевізника.

Відповідно до товарно-транспортної накладної №9 від 09.10.2021 року автомобільним перевізником насіння соняшника є ПП "МИКОЛАЇВВТОРМЕТ".

Таким чином, перевізником на час проведення перевірки був не позивач, а ПП "МИКОЛАЇВВТОРМЕТ".

Так, оскільки в матеріалах справи відсутні докази що позивач є автомобільним перевізником в розумінні Закону від 05.04.2001 № 2344-III, суд дійшов висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є таким, а посадові особи відповідача діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскаржуваних рішень.

Викладене жодним чином не спростоване відповідачем.

Крім того, доказів того, що водій відмовився надати документи, які могли б встановити дійсного перевізника, представником відповідача надано також не було.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач не був належним суб`єктом відповідальності, в розумінні ст. 60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що в межах спірної ситуації позивач не є автомобільним перевізником, а отже не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Тому відповідач не мав правових підстав для застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн згідно з абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

Відтак оскаржувана постанова №293665 від 16.11.2021 року визнається судом протиправною і такою, що підлягає скасуванню.

Водночас встановлені судом неповнота з`ясування обставин справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та помилкове застосування відповідачем норм матеріального права при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності є безумовною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, що у свою чергу виключає необхідність надання оцінки іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши основні доводи сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, на користь позивача необхідно стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1736,70 грн. за рахунок асигнувань відповідача.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 25.01.2022 року зберігаються до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області №293665 від 16.11.2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду в розмірі 1736,70 грн (одна тисяча сімсот тридцять шість гривень сімдесят копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Подільського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області , адреса: вул. Василя Порика, 29, м. Вінниця, Вінницька область, 21021).

Суддя Чернюк Алла Юріївна