Справа № 340/4546/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року м. Дніпросправа № 340/4546/20
(суддя Брегей Р.І., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Панченко О.М., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі №340/4546/20 за позовом Головного управління ДПС у Кіровоградській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Кіровоградській області 15 жовтня 2020 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким, просить стягнути з відповідача суму податкового боргу у розмірі 90762,51 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем не сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 90762,51 грн, а тому ці позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, оскаржив його в апеляційному порядку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, оскільки не надав оцінку акта перевірки від 06.05.2019 року №37/11-28-13-05/ НОМЕР_1 , як наслідок зробив помилковий висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача 90762,51 грн.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 29 травня 2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Кіровоградській області сформовано податкові повідомлення-рішення від 29.05.2019 року №3 та від 29.05.2019 року №3, якими застосовано до відповідача штрафні санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки у загальній сумі 19530 грн (а.с.16-17).

Рішення податкового органу оскаржені ОСОБА_1 в судовому порядку.

09 грудня 2019 року Кіровоградським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі №340/2477/19, яким відмовлено у задоволенні позову в частині оскарження вищезазначених податкових повідомлень-рішень (а.с.66-71).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.72-76).

Тобто, заборгованість відповідача зі штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки становить 19530 грн.

23 травня 2019 року відповідач подала декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, якою визначила грошове зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 100,94 грн, яке не може бути оскаржене відповідно до положень статті 56 ПК України (а.с.11-12).

29 травня 2019 року податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 3643,53 грн та накладено штрафну санкцію у сумі 910,88 грн (а.с.15).

Рішення податкового органу не оскаржене відповідачем ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому податковий борг є узгодженим відповідно до приписів статті 56 ПК України.

Також, нараховано пеню зі згаданого податку у сумі 660,21 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, становить 5315,56 грн.

23 січня 2019 року відповідач подала декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, якою визначила суму штрафу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, яка нарахована у зв`язку із виправленням помилки, у розмірі 270,71 грн, котра не може бути оскаржена відповідно до положень статті 56 ПК України (а.с.13-14).

23 травня 2019 року відповідач подала декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, якою визначила грошове зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у сумі 1211,32 грн, котре не може бути оскаржене відповідно до положень статті 56 ПК України (а.с.11-12).

29 травня 2019 року контролюючим органом сформовано податкові повідомлення-рішення від 29.05.2019 року №, №, якими відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, на 43722,62 грн та накладено штрафні санкції у сумах 10930,66 грн та 510 грн (а.с.9-10).

Рішення відповідача не оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому податковий борг є узгодженим відповідно до приписів статті 56 ПК України.

Також, нарахована пеня зі згаданого податку у сумі 7922,55 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, становить 64567,86 грн.

29 травня 2019 року контролюючим органом сформовано податкові повідомлення-рішення від 29.05.2019 року №, №, якими відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, у виді заробітної плати, на 449,28 грн., накладено штрафні санкції у сумах 223,51 грн. та 510 грн і нараховано пеню - 166,30 грн (а.с.7-8).

Ці рішення податкового органу відповідачем не оскаржені ні в адміністративному, ні в судовому порядку, а тому податковий борг є узгодженим відповідно до приписів статті 56 ПК України.

Тобто, заборгованість відповідача за платежем податок з доходів фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування,, становить 1349,09 грн.

05 травня 2020 року контролюючим органом сформувало податкову вимогу на суму 71872,51 грн, яку одержано відповідачем 13.05.2020 року (а.с.6).

Стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 90762,51 грн є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковим боргом визнається сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.

Згідно із статтею 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пунктів 95.1-95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг та доказів погашення такої заборгованості ним не надано, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для задоволення цього позову.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, оскільки не надав оцінку акту перевірки від 06.05.2019 року №37/11-28-13-05/ не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, оскільки предметом спору у цій справі є стягнення податкового боргу, а не законність підстав його нарахування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а тому відповідач, у справі за позовом суб`єкта владних повноважень не звільняється від доказування тих обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, враховуючи той факт, що позивачем суб`єктом владних повноважень надано докази в підтвердження заявлених позовних вимог.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року у справі №340/4546/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов