Справа № 580/2376/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року справа № 580/2376/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії за вислугу років позивачу без обмеження максимальним розміром;

- зобов`язати відповідача з 01 травня 2021 року здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивачу без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є пенсіонером та отримує пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №580/4569/21, яке набрало законної сили 07.09.2021 відповідачем здійснено перерахунок його пенсії з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки Черкаського інституту пожежної безпеки імені Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України від 19.05.2021 №95. Позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити виплату пенсії з урахуванням усіх основних та додаткових видів грошового забезпечення та надбавок/підвищень до пенсії без обмеження її максимального розміру з урахуванням фактично виплачених сум. Листом від 24.05.2022 №2611-2360/Ш-03/8-2300/22 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення вказаної заяви. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права на соціальний захист.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач проти позову заперечив, надавши до суду 22.06.2022 відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що здійснив перерахунок пенсійного забезпечення позивача у відповідності до статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи з обмеженням десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Вказав, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №580/4569/21, яке набрало законної сили 07.09.2021 на відповідача не покладено обов`язку щодо здійснення перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром. Відтак, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Судом встановлено, що позивач є військовим пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №580/4569/21, яке набрало законної сили 07.09.2021 позов задоволено повністю, а саме визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Черкаського інституту пожежної безпеки імені героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України від 19.05.2021 №95, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Черкаського інституту пожежної безпеки імені героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України від 19.05.2021 № 95, у відповідності до ст.ст. 43, 51, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб №2262-ХІІ від 09.04.1992, постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб та виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум з 01 квітня 2019 року.

На виконання рішення суду від 06.08.2021 у справі №580/4569/21, яке набрало законної сили 07.09.2021 відповідач 04.10.2021 здійснив перерахунок пенсійного забезпечення позивача з 01.04.2019, розмір якого обчислив із грошового забезпечення, визначеного довідкою Черкаського інституту пожежної безпеки імені героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України від 19.05.2021 №95.

28.04.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити виплату пенсії з урахуванням усіх основних та додаткових видів грошового забезпечення та надбавок/підвищень до пенсії без обмеження її максимального розміру з урахуванням фактично виплачених сум.

Листом від 24.05.2022 №2611-2360/Ш-03/8-2300/22 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з нормами статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 №3668-VI (надалі Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про прокуратуру, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення, Про судоустрій і статус суддів, постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону №3668-VI є чинними, неконституційними не визнавалися.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 01.01.2019 становить 1497, 00 грн, з 01.07.2019 1564, 00 грн, з 01.12.2019 1638, 00 грн, з 01.07.2020 - 1712,00 грн, з 01.12.2020 - 1769,00 грн, 01.07.2021 1854, 00 грн, 01.12.2021 1934,00 грн.

Отже, максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ з 01.04.2019 становить 14970,00 грн, з 01.07.2019 15640,00 грн, з 01.12.2019 16380,00 грн, з 01.07.2020 17120,00 грн (1712,00 грн х 10), з 01.12.2020 17690,00 грн (1769,00 грн х 10), з 01.07.2021 18540,00 грн (1854, 00 х 10).

Судом встановлено, що позивачу 04.10.2021 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019, виходячи із грошового забезпечення, зазначеного у довідці Черкаського інституту пожежної безпеки імені героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України від 19.05.2021 №95. Загальний розмір пенсії позивача після перерахунку з 01.04.2019 становить 14 970, 00 грн, з 01.07.2019 15 640, 00 грн, з 01.12.2019 16 380, 00 грн, з 01.07.2020 17 120, 00 грн, з 01.12.2020 17 690 грн, з 01.07.2021 18540, 00 грн, з 01.11.2021 18 540,00 грн, з 01.12.2021 19340, 00 грн.

Згідно з частиною сьомою статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб в редакції Закону від 24 грудня 2015 року №911-VIII, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону № 2262-XII зі змінами, а саме: частину сьому статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, положення частини сьомої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону №2262-XII слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

При цьому, буквальне розуміння змін внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже, протягом 2017-2019 років стаття 43 Закону №2262-XII, не передбачала і не передбачає положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а отже, внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Водночас, відповідно до статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08 липня 2011 року № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону № 3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 24.12.2015 №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Суд зазначає, що тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI у контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом №3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 01.10.2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Щодо рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону №2262-ХІІ із змінами, то у пункті 2 резолютивної частини слід зазначити, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 констатується відсутність ч. 7 ст. 43 у Законі №2262-ХІІ, яка з вказаної дати втратила чинність. У той же час інші положення Закону №3668-VI, а також Закону №2262-XII, неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому, обов`язкові для застосування.

Верховний суд у постанові від 16.12.2021 №400/2085/19 дійшов висновку про застосування норм Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норм Закону №3668-VI, як наслідок визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обмеження призначеної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням виплачених сум, з 16.05.2018.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №755/10947/17 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Відповідно до правових висновків викладених у п. 55, 56 постанови Верховного суду від 21.12.2021 у справі №580/8889/21 встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

При цьому таке обмеження не є дискримінаційним, оскільки стосується не лише працівників прокуратури, а й інших категорій пенсіонерів, зокрема поширюється на пенсії, призначені відповідно до Митного кодексу України, законів України Про державну службу, Про статус народного депутата України, Про Національний банк України, Про Кабінет Міністрів України, Про дипломатичну службу, Про службу в органах місцевого самоврядування, Про судову експертизу, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів, Про наукову і науково-технічну діяльність, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Про пенсійне забезпечення.

Враховуючи останню правову позицію Верховного Суду щодо обмеження пенсій, призначених згідно Закону №2262-ХІІ граничним розміром, суд дійшов висновку, що дії пенсійного органу щодо перерахунку пенсії позивача з 01.05.2021 з обмеженням її граничним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, є правомірними та відповідають положенням Закону №2262-XII та Закону №3668-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають .

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ