Справа № 120/60/22-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/60/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Свентух Віталій Михайлович

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

05 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність рішення 18 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 23.12.2021 року № 1552 про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення 18 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 23.12.2021 року № 1552 про відмову ОСОБА_2 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Зобов`язано Агрономічну сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Агрономічної сільської ради.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Агрономічну сільську раду затвердити ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування вимог апелянт зазначає, що в даному випадку відсутнє втручання в дискреційні повноваження відповідача, оскільки він свої права застосував у відмові, яку неналежно обґрунтував.

28 червня 2022 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому він просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду - скасувати в відмовленій частині, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернувся до Агрономічної сільської ради із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для ведення садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Однак, рішенням 18 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 23.12.2021 року №1552 позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва із земель комунальної власності, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем повністю дотримано процедуру отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та дотримано процедуру реалізації права на виготовлення відповідного проекту для затвердження, тому рішення 18 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради від 23.12.2021 року № 1552 про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є протиправним та підлягає скасуванню.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги щодо затвердження ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва суд першої інстанції дійшов переконання, що зобов`язання відповідача затвердити проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, без дослідження усіх умов необхідних для його затвердження, може призвести до втручання в дискреційні повноваження, тому відмовив в задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 308 КАС України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в задоволеній частині, з огляду на те, що рішення в цій частині ніким не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на зазначене слідує, що у відповідності до чинного законодавства способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Положеннями ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Так, переглядаючи правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо вимоги позивача зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі повноваження щодо відмови затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191 регламентовано статею 123 Земельного кодексу України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ст. 123 Земельного кодексу України).

Колегія суддів в даному випадку враховує висновки, до яких дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду за результатами перегляду судових рішень у справі №820/2307/17 з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №509/1350/17: "Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні. В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника".

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Слід звернути увагу, що "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права й призвести до потрібних результатів, наслідків, дати найбільший ефект.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2019 року у справі №0640/4434/18, від 12 вересня 2019 року у справі №0640/4248/18, від 28 лютого 2020 року у справі №806/3304/18 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 826/25472/15.

Враховуючи, що відповідачем відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності без зазначення мотивованої відмови у його наданні колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту прав, інтересів позивача є зобов`язання відповідача затвердити ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

За таких підстав, враховуючи обставини та предмет адміністративного позову, колегія суддів приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення у відмовленій частині.

До того ж, доводи відповідача, щодо протиправності вимоги позивача, викладені у видзиві на позовну заяву, не були підставою відмови у прийнятому відповідачем оскарженому рішенні, а крім того, останні спростовуються наявними матеріалами справи чого також не враховано судом першої інстанції.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі судові витрати понесені позивачем у розмірі 992,40 грн. підлягають відшкодуванню на користь законного представника в сумі 992,40 грн.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати в частині зобов`язання Агрономічну сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Агрономічну сільську затвердити ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність сільськогосподарського призначення для індивідуального садівництва, комунальної форми власності, площею 0,12 га, з кадастровим номером :01:010:0191, яка розташована на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 квітня 2022 року залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Агрономічної сільської ради.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.