Справа № 200/10041/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року справа №200/10041/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді: Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В. розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 200/10041/21 (головуючий І інстанції Зеленов А.С. ) за позовом ОСОБА_1 до Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

9 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, в якому просив суд: - визнати незаконною відмову Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021; - зобов`язати Луганський державний університет внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2021 з урахуванням фактів зазначених в постанові про перекваліфікацію кримінального провадження № 0001100 від 16.07.2016 з частини 1 статті 286 КК України на частину 1 статті 122 КК України та фактів, які зазначені в постанові Запорізького апеляційного суду від 21.04.2021 по справі №323/1629/17.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що слідчим Білокуракинського відділу поліції ще 13.12.2017 року було винесена постанова про перекваліфікацію кримінального провадження № 0001100 від 16.07.2016 року з частини 1 статті 286 КК України на частину 1 статті 122 КК України. Згідно даної постанови, перекваліфікація була здійснена у зв`язку з тим, що в ході слідства було встановлено, що водій автомобіля КамАЗ, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , навмисно здійснив на позивача наїзд з метою уникнення подальшої кримінальної відповідальності.

Про це йому стало відомо лише в 2021 році, він направив на адресу відповідача відповідний лист з вимогою скасування актів розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 18.05.2017 року та акту про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 18.05.2017 та з вимогою скласти нові акти за фактом нещасного випадку, що стався з ним 10.06.2011 року, з урахуванням обставин, які зазначені в постанові слідчого Білокуракинського відділу поліції від 13.12.2017 року про перекваліфікацію кримінального провадження № 0001100 з частини 1 статті 286 КК України на частину 1 статті 122 КК України.

Згідно письмової відповіді відповідача, надані матеріали є неналежними та відсутні підстави для складання нових документів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 200/10041/21 позов задоволено. Визнано незаконними дії Луганського державного університету внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_1 від 10.06.2021. Зобов`язано Луганський державний університет внутрішніх справ ім. Е.О. Дідоренка повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2021 з урахуванням фактів, зазначених в постанові про перекваліфікацію кримінального правопорушення у провадженні № 0001100 від 16.07.2016 з частини 1 статті 286 КК України на частину 1 статті 122 КК України, та фактів, які зазначені в постанові Запорізького апеляційного суду від 21.04.2021 по справі №323/1629/17.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що всі необхідні матеріали відносно зазначеного випадку є належними та відсутні підстави для складання нових документів. Крім того, до теперішнього часу, за наслідками розгляду кримінального провадження № 0001100 за ч. 1 статті 122 КК України остаточного рішення не прийнято.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату суду, зазначена постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі відповідача задовольнити частково, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до розпорядження МВС України від 02.12.2010 №1115 Про організацію підвищення кваліфікації та спеціалізації працівників органів внутрішніх справ України у 2011 році та плану - рознарядки МВС України на 2011 рік, з 06 по 11 червня 2011 року в ЛДУВС ім. Е.О. Дідоренка проходив курси підвищення кваліфікації старших оперуповноважених в особливо важливих справах, старших оперуповноважених, оперуповноважених відділів, секторів розкриття злочинів проти особи У(В)КР ГУМВС, УМВС.

Позивач своєчасно прибув у розпорядження Луганського університету та зареєструвався. 10.06.2011 близько 17 год. 30 хв. на вулиці Артема м.Луганська ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження, в результаті чого був доставлений спочатку до Луганської обласної лікарні, а потім до Донецького обласного травматологічного центру.

Після звернення ОСОБА_1 до МВС України відповідач видав акт розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 за формою Н-5 від 21.05.2015 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 26.05.2015.

Не погоджуючись із даними актами, оскільки в них зазначалось про факт знаходження позивача у стані алкогольного сп`яніння, позивач звернувся із позовом до Сумського окружного адміністративного суду.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 у справі №818/3302/15 визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 за формою Н-5 від 21.05.2015 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 26.05.2015; зобов`язано Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 із позивачем. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.01.2016 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 23.10.2015 по справі №818/3302/15 залишено без змін.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 у справі №818/431/16 визнано протиправною бездіяльність Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка щодо не проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 із позивачем у строк, передбачений Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 №1346, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 31.01.2003 за №83/7404. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2016 постанову Сумського окружного адміністративного суду від 07.06.2016 по справі №818/431/16 залишено без змін.

Після цього відповідачем був виданий позивачу акт розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 за формою Н-5 від 29.08.2016 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 29.08.2016.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у справі №818/1163/16 визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 за формою Н-5 від 29.08.2016 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 29.08.2016; зобов`язано Луганський державний університет внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка повторно провести розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 із позивачем.

Після цього рішення, відповідачем втретє надано позивачу акт розслідування нещасного випадку, що стався 10.06.2011 за формою Н-5 від 18.05.2017 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ від 18.05.2017.

Згідно пункту 8 акта від 18.05.2017 №2 форми НТ стислий виклад обставин зазначено, що 10.06.2011 ОСОБА_1 знаходячись на курсах підвищення кваліфікації в ЛДУВС імені Е.О. Дідоренка, приблизно о 20 годині 45 хвилин, перебуваючи у позаслужбовий час по вул. Артема в смт. Ювілейне (Катеринівка), м. Луганськ, в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження.

Комісією 05.05.2017 отримано детальні повторні пояснення ОСОБА_1 , відповідно до яких останній зазначив: 10.06.2011 близько 17 години керівник відпустив нас до бібліотеки для самопідготовки, так як 11 червня у нас повинен бути заключний іспит. Ми вийшли з академії та пішли на автобусну зупинку, так як один із співробітників знав як доїхати до бібліотечного закладу. Зупинка знаходилася по вул. Артема м. Луганск. Метрів 50 біля зупинки стояв автомобіль Камаз, державний номер НОМЕР_1 , який зупинився в забороненому місті та перешкоджав проходу пішоходів. Автомобіль стояв задньою частиною до тротуару. В цей час я помітив, що поза автомобілем по тротуару йшла літня жінка. Камаз в цей час завівся та проїхав кілька метрів назад та збив жінку. Вона впала обличчям на асфальт тротуару та я побачив як у неї з обличчя пішла кров. Я зрозумів, що він скоїв злочин і для затримання та подальшої передачі підозрюваної особи до ОВС підбіг до автомобіля зі сторони лівої двері водія. Автомобіль тим часом зупинився, але водій не вимикав двигун. Я став на підставку для ніг біля двері водія та через скло показав своє службове посвідчення та запропонував водієві вимкнути двигун та вийти з автомобіля. Як тільки водій побачив службове посвідчення, він з силою пхнув двері і я впав з підставки для ніг на дорогу біля переднього колеса автомобіля. У цей же час, водій автомобіля почав рухатися у сторону дороги, та повернув кермо таким чином, що передніми колесами переїхав мені обидві ноги. Також в своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив так як знаходився у непритомному стані, у зв`язку з больовим шоком та медичними препаратами я погано пам`ятаю знаходження в лікарні.

15.06.2015 ОСОБА_1 звернувся до чергової частини Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області із заявою про спричинення йому 10.06.2011 тілесних ушкоджень у м. Луганську в результаті ДТП. Зазначена заява була внесена до ЄРДР №0001100.

Вказані обставини встановлені на постановою Луганського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2017 року у справі №812/820/17.

Своє рішення, суд першої інстанції мотивував тим, що комісією з розслідування нещасних випадків не враховано обставини, які мають вирішальне значення для висновків розслідування, суд дійшов висновку, що для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.06.2021.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України затверджений наказом МВС України від 27.12.2002 №1346 (далі - Порядок №1346).

У відповідності до п. 2.1 Порядку №1346, розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі.

Пунктом 2.2 зазначеного Порядку №1346 визначено, що за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

Згідно з п. 2.4 Порядку №1346 якщо за висновками роботи комісії з розслідування

прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою Н-1*,тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, про такий нещасний випадок складається акт за формою НТ* (додаток 2).

Відповідно до п. 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

За змістом п. 3.9 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах; використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

Пунктом 3.10 Порядку №1346 визначено, що Комісія з розслідування також визнає, що нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків, якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

З наведених положень Порядку №1346 вбачається, що у разі настання нещасного випадку під час припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили, то нещасний випадок вважається таким, що трапився в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

За змістом п. 3.11 Порядку №1346 комісія з розслідування визнає, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, якщо нещасний випадок (у тому числі поранення) стався: за обставин, які не підпадають під дію пунктів 3.9, 3.10цього розділу і не пов`язані з виконанням службових обов`язків; унаслідок дій, учинених у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а також унаслідок дії алкоголю, наркотичних або інших отруйних речовин (асфіксія, інсульт, зупинка серця тощо) за наявності медичного висновку, якщо це не викликано застосуванням цих речовин із службовою метою або порушення вимог безпеки щодо їх зберігання і транспортування або якщо потерпілий, який перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, був відсторонений від служби (роботи) згідно з установленим порядком; під час скоєння злочинів або інших правопорушень, якщо ці дії підтверджені рішенням суду; у разі природної смерті або самогубства, за винятком випадків, зазначених у пункті 3.10 цього розділу, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та органів досудового розслідування; унаслідок порушення потерпілим службової (трудової) дисципліни.

Згідно змісту актів форми Н-5* та форми НТ* від 18.05.2017, підставами їх складання є особиста необережність позивача.

Постановою слідчого СВ Білокураківського ВП ГУНП в Луганській області ст. лейтенантом Носулі Я.В. від 13 грудня 2017 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення у провадженні № 0001100 з ч. 1 статті 286 КК на ч. 1 статті 122 КК України.

Колегія суддів враховує частину шосту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Посилання позивача на кримінальне провадження №0001100, а саме постанову ст. лейтенантом Носулі Я.В. від 13 грудня 2017 року змінено кваліфікацію кримінального правопорушення у провадженні № 0001100 з ч. 1 статті 286 КК на ч. 1 статті 122 КК України, то вони об`єктивно не можуть бути прийняти до уваги судом, відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем всупереч вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, такого доказу як вирок надано не було.

Докази на підтвердження факту винесення вироку чи постанови про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності в кримінальних справах за результатами кримінальних проваджень на які посилається позивач в матеріалах справи відсутні та позивачем про наявність відповідних фактів зазначено не було.

Сама собою наявність кримінального провадження, за відсутності вироку чи постанов про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності в кримінальних справах за результатами кримінальних проваджень, не є беззаперечним доказом спростування фактів викладених в актах форми Н-5* та форми НТ* від 18.05.2017, та безумовною підставною для їх скасування і прийняття нових актів.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції. Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 195, 139, ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 310, 317, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 200/10041/21 задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року у справі № 200/10041/21 скасувати.

Постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії у повному обсязі.

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко