Справа № 200/9341/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року Справа№200/9341/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку у загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини 3035 Національної гвардії України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини 3035 Національної гвардії України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини 3035 Національної гвардії України щодо не призначення та не проведення нарахувань та виплати в день звільнення 25 березня 2020 року позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Пpo соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;

- зобов`язати Військову частину 3035 Національної гвардії України призначити, нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільнені 25 березня 2020 року із військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 10 листопада 2010 року по 1 серпня 2011 року проходив службу у ВВ МВС України, з 1 серпня 2011 року по 26 березня 2020 року проходив військову службу за контрактом у Військовій частині 3035 Національної гвардії України, має статус учасника бойових дій.

Вислуга років на військовій служби станом на 26 березня 2020 року складає: у календарному обчисленні 9 років 4 місяці 17 днів та у пільговому обчисленні 7 років 11 місяців 26 днів, всього 17 років 4 місяці 12 днів.

9 квітня 2021 року позивач ознайомився з постановою Верховного суду у справі № 806/2104/17 від 11 квітня 2018 року, в якій зазначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується військовослужбовцям відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членам їх сімей» при наявності вислуги 10 і більше років.

9 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні, але 16 квітня 2021 року отримав відповідь, в який зазначено, що у нього 9 років 4 місяців 17 днів календарної вислуги років, а тому він не має права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.

Позивач вважає, що має право на отримання цієї допомоги, так як термін «календарна вислуга років» застосовується лише для визначення розміру грошової допомоги і не підлягає застосуванню при визначенні вислуги років при визначенні права особи на одноразову грошову допомогу при звільненні згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Як наслідок, позивач вважає відмову відповідача виплатити йому грошову допомогу при звільненні протиправною та такою, що порушує його права.

Зазначає, що на час звернення до суду із даним позовом проходить дійсну військову службу у військовій частині А0536 та приймає безпосередню участь в ООС, у зв`язку із чим він не мав можливості звернутись із цим позовом раніше, протягом місяця після звільнення.

У зв`язку із зазначеним, а також у зв`язку із триванням в країні карантину просить суд поновити строк звернення до суду із даним позовом (а.с. 1-7).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Наказом командира військової частини 3035 НГУ (по стройовій частині) від 25 березня 2020 року № 64 контракт про проходження військової служби у Національної гвардії України розірваний, а позивач виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Враховуючи, що згідно ч. 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк, беручи до уваги, що предметом спору є виплата одноразової грошової допомоги, яка не входить до структури грошового забезпечення військовослужбовців, позивач звернувся до суду із пропуском встановленого строку. На переконання відповідача зазначене є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Щодо суті спірних правовідносин у відзиві вказано, що згідно п. 2 ст. 15 Закону України 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку із настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 2 розділу ХХХІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом МВС від 15 березня 2018 року № 200, встановлено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбов-цям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 до вислуги років зараховується, в тому числі, й військова служба в Збройних Силах, а згідно п. 3 цієї постанови вислуга років, що зарахована на пільгових умовах, враховується лише для призначення пенсій особам, зазначеним в абз. 1 п. 1 постанови.

Аналіз наведених норм дає змоги зробити висновок, що підставою для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні мають військовослужбовці при наявності відповідної календарної вислуги років.

Згідно витягу з наказу командира військової частини 3035 від 25 березня 2020 року № 64 (по стройовій частині) позивач в день звільнення мав вислугу у календарному обчисленні 9 років 4 місяців 17 днів, що не дає підстав для нарахування та виплати йому грошової допомоги при звільненні (а.с. 27-29).

Ухвалою суду від 2 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 21-22).

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 21 жовтня 2021 року (а.с. 36).

У період з 4 по 29 жовтня 2021 року суддя перебувала на лікарняному, у зв`язку із чим підготовче судове засідання призначене на 21 жовтня не відбулось (а.с. 39).

Ухвалою від 2 листопада 2021 року призначено підготовче засідання у справі на 11 листопада 2021 року (а.с. 44).

Ухвалою від 11 листопада 2021 року відкладено підготовче засідання на 23 листопада 2021 року (а.с. 50).

Ухвалою від 23 листопада 2021 року відкладено підготовче засідання на 9 грудня 2021 року (а.с. 55).

Ухвалою суду від 9 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 5 січня 2022 року (а.с. 67).

Ухвалою суду від 5 січня 2022 року вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження та продовжено строк розгляду справи на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (а.с. 75).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус учасника бойових дій (а.с. 9-12).

Відповідач, Військова частина 3035 Національної гвардії України, , зареєстроване місцезнаходження: 84100, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2, є належним відповідачем у справі (а.с. 17, 31).

Як встановлено судом, позивач у період з 1 серпня 2011 року по 26 березня 2020 року проходив службу за контрактом у Внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та Національній гвардії України (Військова частина № 3035) (а.с. 13-14, 30-31).

Згідно довідки від 26 березня 2020 року № 22/446 про участь особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, підписаної командиром військової частини 3035 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, а також відповідно до наказу від 25 березня 2020 року № 64 капітан ОСОБА_1 у періоди: з 30 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 4 травня 2015 року по 31 березня 206 року, з 21 квітня 206 року по 17 травня 2016 року, з 6 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року, з 12 вересня 2016 року по 31 січня 2017 року, з 11 лютого 2017 року по 9 квітня 2017 року, з 30 травня 2017 року по 9 серпня 2017 року, з 31 серпня 2017 року по 2 березня 2018 року, з 10 березня 2018 року по 1 квітня 2018 року, з 13 квітня 2018 року по 24 квітня 2018 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету, та територіальній цілісності України, з 8 травня 2018 року по 13 травня 2018 року, з 3 липня 2018 року по 1 серпня 2018 року, з 3 серпня 2018 року по 27 вересня 2018 року, з 5 жовтня 2018 року по 10 грудня 208 року, з 13 грудня 2018 року по 26 грудня 2018 року, з 29 грудня 2018 року по 17 січня 2019 року, з 29 січня 2019 року по 4 червня 2019 року, з 7 липня 2019 року по 11 вересня 2019 року, з 13 вересня 2019 року по 15 грудня 2019 року, з 19 грудня 2019 року по 12 січня 2020 року, з 23 січня 2020 року по 26 березня 2020 року безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення Національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в м. Слов`янськ Донецької області (а.с. 14-15, 30).

Наказом командира Військової частини 3035 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України (по стройовій службі) № 64 від 235 березня 2020 року припинено контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою командира 3 патрульної роти патрульного батальйону та звільненого відповідно до п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 27 лютого 2020 року № 38/ос у запас у зв`язку із закінченням строку контракту 26 березня 2020 року; для взяття на військовий облік направлено до Сєвєродонецького ОМВК Луганської області для зарахування у оперативний резерв першої черги (а.с. 14, 30).

Як зазначено у даному наказі, вислуга років позивача на військовій службі станом на 26 березня 2020 року складає: у календарному обчисленні - 9 років 4 місяці 17 днів (а.с. 14, 30).

Суд зазначає, що вказаним наказом не передбачено виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення.

Згідно Відомостей на нарахування грошового забезпечення військовослужбовцям ВЧ 3035 за березень 2020 року та довідки від 10 серпня 2021 року № 343, підписаної начальником фінансової служби ВЧ 3035, одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення позивачу виплачена не була (а.с. 31-33).

9 квітня 2021 року позивач звернувся до командира військової частини 3035 із заявою, в якій просив вирішити питання щодо виплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так як при звільненні йому не було здійснено таку виплату (а.с. 17).

Листом від 16 квітня 2021 року (вих. № 40/35/32-628/П-18) за підписом командира військової частини 3035, позивачу повідомлено, що при звільнені з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту одноразова грошова допомога при звільненні в розмірі 50 % за кожний повний календарний рік служби згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплачується за наявності календарної вислуги 10 років та більше. Враховуючи, що календарна вислуга позивача на день звільнення складала 9 років 4 місяця 17 днів, тому право на отримування одноразової грошової допомоги при звільненні він не набув (а.с. 17).

Будучі не згодним із не виплатою йому одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду із даним позовом, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 цієї статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Разом із цим відповідно до ст. 98 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

На переконання судді в аспекті спірних правовідносин поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в ч. 2 ст. 233 КЗпП України визначенням "законодавство про оплату праці" та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 804/496/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 360/3359/19.

Отже, особа має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної їй одноразової грошової допомоги при звільнені без обмеження будь-яким строком.

Як наслідок, позивач звернувся до суду із даним позовом без порушення встановленого КАС України строку.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) зазначений закон визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частиною 1 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослуж-бовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно абз. 1 п. 2 ст. 15 вказаного Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абз. 4 п. 2 цієї ж статті виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Абзацами 1 та 3 п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослуж-бовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату [...] Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням […].

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Розділом XXXII Порядку № 260 врегульовані питання щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Так, пунктом 2 розділу XXXII Порядку № 260 визначено, зокрема, що у разі звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту […] одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.

Згідно з пунктом 8 розділу XXXII Порядку № 260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби, строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей"(зі змінами) (далі - Порядок № 393).

Абзацами 1 - 4 п. 10 Порядку № 393 установлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби у зв`язку із закінченням строку контракту за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з п.п. 1 і 2 цієї постанови (абз. 8 п. 10 Порядку № 393).

Отже, виходячи з аналізу приписів абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, абз. 2 п. 10 Порядку № 393 та п. 2 розділу ХХХІІ Порядку № 260, законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

У розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, звільнений з військової служби за закінченням контракту (крім військовослужбовців строкової військової служби), має право на виплату одноразової грошової допомоги за наявності вислуги 10 років і більше.

При цьому суд зазначає, що законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної або пільгової).

Верховний Суд у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 806/2104/17 та від 24 листопада 2020 року у справі № 822/3008/17 зробив висновок, що поняття "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: "в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби". При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність "вислуги 10 років і більше".

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у випадку звільнення військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, з військової служби за закінченням контракту, такі військовослужбовці мають права на одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на пільгових умовах).

При цьому розмір такої допомоги для визначеної категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Суд зауважує, що у наказі від 25 березня 2020 року № 64 не зазначено про вислугу років позивача у пільговому обчисленні (в кількісному вираженні), разом із цим вказано, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 року № 232, постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 та згідно наказу командувача Національної гвардії України від 12 грудня 2014 року № 500 періоди участі позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету, та територіальній цілісності України, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях: з 30 березня 2015 року по 31 березня 2015 року, з 4 травня 2015 року по 31 березня 206 року, з 21 квітня 206 року по 17 травня 2016 року, з 6 липня 2016 року по 31 серпня 2016 року, з 12 вересня 2016 року по 31 січня 2017 року, з 11 лютого 2017 року по 9 квітня 2017 року, з 30 травня 2017 року по 9 серпня 2017 року, з 31 серпня 2017 року по 2 березня 2018 року, з 10 березня 2018 року по 1 квітня 2018 року, з 13 квітня 2018 року по 24 квітня 2018 року, з 8 травня 2018 року по 13 травня 2018 року, з 3 липня 2018 року по 1 серпня 2018 року, з 3 серпня 2018 року по 27 вересня 2018 року, з 5 жовтня 2018 року по 10 грудня 208 року, з 13 грудня 2018 року по 26 грудня 2018 року, з 29 грудня 2018 року по 17 січня 2019 року, з 29 січня 2019 року по 4 червня 2019 року, з 7 липня 2019 року по 11 вересня 2019 року, з 13 вересня 2019 року по 15 грудня 2019 року, з 19 грудня 2019 року по 12 січня 2020 року, з 23 січня 2020 року по 26 березня 2020 року - рахуються в пільговому обчисленні один місяць служби за три місяця (а.с. 30).

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач станом на час звільнення з військової частини 3035 у березні 2020 року у зв`язку із закінченням строку контракту мав вислугу років у пільговому обчисленні більш ніж 10 років.

Таким чином, позивач, як військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням строку контракту за наявності вислуги років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за дев`ять повних календарних років служби.

Як наслідок, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції № 0.0..1 від 27 липня 2021 року при подачі даного позову позивачем було сплачено 908,00 грн судового збору (а.с. 8).

Як наслідок, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із даним позовом, в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини 3035 Національної гвардії України (, зареєстроване місцезнаходження: 84100, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Добровольського, буд. 2) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини 3035 Національної гвардії України, яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 при звільненні зі служби у зв`язку із закінченням строку дії контракту одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Пpo соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Військову частину 3035 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені із військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 9 повних календарних років служби згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна