Справа № 161/21091/21
Суддя: Крупінська С. С.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/51/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого судді Крупінської С.С.

при секретарі Лесько Б.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції у місті Києві, поліцейського взводу №3 роти 4 батальйону ДПП у місті Києві старшого лейтенанта поліції Біди Ірини Анатоліївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, яка була винесена 29.12.2021 року за адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУПАП.

Свій позов мотивує тим, що 29.12.2021 року о 03:11 хв. працівниками патрульної поліції в м. Києві по вул. Гагаріна, 2 його було зупинено коли він керував транспортним засобом марки «TOYOTA AVENSIS» д.н.з. НОМЕР_1 та на місці зупинки повідомлено, що їм зателефонували з системи спостереження в місті та повідомили про те, що водій їхав без ввімкнених фар. Однак доказів даного правопорушення поліцейський позивачу не надав, а про те, що його притягнули до адміністративної відповідальності стало відомо після того як дана інформація в листопаді 2021 року з`явилася на єдиному порталі державних послуг «Дія».

Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав.

В оскаржуваній постанові відсутнє посилання на докази на підставі яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ним адмінправопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та підлягає скасуванню.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак оскаржувана постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення, в графі «до постанови додаються» не зазначено будь-яких доказів.

Відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення, не дослідив усі обставини справи, а вказана вище постанова є необґрунтованою, незаконною, на місці затримання не виносилася, про її існування позивач не знав, тому просить суд поновити строк на її оскарження та скасувати винесену поліцейським взводу №3 роти 4 батальйону ДПП у місті Києві старшим лейтенантом поліції Бідою Іриною Анатоліївною постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченні безпеки дорожнього руху, зафіксовану не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1916420 від 29.12.2019 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 листопада 2021 року позов залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2021 року відкрито провадження розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву про слухання справи у їх відсутності позов підтримують в повному об`ємі

Представник відповідача в судове засідання не з?явився, хоча повідомлявся неодноразово належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутності чи відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, чинне процесуальне законодавство пов`язує початок відліку строку на оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху з моменту вручення такого рішення (постанови) позивачу.

Судом встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена 29.12.2021 року, однак з відповідним позовом він звернувся лише 23.11.2021 року, тобто позивачем у даному випадку пропущено строк звернення до суду, який передбачений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на місці складення постанови таку не отримував. З зазначеною постановою він був ознайомлений в виконавчі службі після отримання ним смс повідомлення про про відкриття виконавчого провадження щодо його притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.9- 13).

Ч. 1 ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, позивач подав письмову заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду, яку мотивує тим, що оскаржив спірне рішення до суду в межах десятиденного строку з дня ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. На переконання суду, оскільки відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду будь-яких доказів вручення позивачу оспорюваної постанови, то строк звернення до суду пропущений позивачем з поважних причин, а тому його слід поновити.

Судом на підставі копії постановою серії ЕАК № 1916420 від 29.12.2019 року, складеної поліцейським взводу №3 роти 4 батальйону ДПП у місті Києві старшим лейтенантом поліції Бідою І.А. встановлено, що ОСОБА_1 29.12.2021 року о 03:11 керував транспортним засобом марки «TOYOTA AVENSIS» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гагаріній, 2 в м. Києві без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п.19.1 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУПАП (а.с. 6,7). Зазначеною постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 2, 8 ст. 79 КАС України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до вимог п. 19.1.а ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. ст. 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів і можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Суд зауважує, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом ? рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку. Аналогічної правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 22.05.2020 року у справі № 513/899/16а.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Частина 1 статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 N 2747-IV : Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина 1 ст. 70 КАС України: Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Стаття 86 КАС України: Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови та які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано.

Суд також зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.

Крім того, суд враховує, що відповідач маючи достатньо часу для підготування відзиву/пояснень не скористався таким процесуальним правом.

Суд також враховує, що закон встановлює принцип презумпції невинуватості особи, що притягається до відповідальності і відповідно принцип правомірності дії такої особи, поки у встановленому законом порядку не доведено його вину.

Суд також враховує, що закон встановлює принцип презумпції невинуватості особи, що притягається до відповідальності і відповідно принцип правомірності дії такої особи, поки у встановленому законом порядку не доведено його вину. А сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності (таку ж позицію висловив Верховний Суд України в Постанові від 15 травня 2019 року, справа № 537/2088/17).

Оскільки суду не надані відповідні докази, і не спростовані твердження водія, які б мали бути перевірені посадовою особою і спростовані, а також виходячи з принципу презумпції невинуватості, - суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а склад зазначеного в ній адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не встановлений.

На підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, до суду не надійшло доказів на спростування доводів позивача, а тому з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, а постанова по справі про адміністративне правопорушення скасуванню, а справа про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ? закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 242-246, 257, 268-272, 286 КАС України, суд-

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови від 29.12.2019 серії ЕАК № 1916420 про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1916420 від 29.12.2019 року винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП ? закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, а особами, які не брали участі у справі, протягом цього ж строку з моменту отримання копії рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська