Справа № 320/1932/21
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 липня 2022 року 320/1932/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Балаклицький А.І., розглянувши у м. Києві клопотання позивача про повернення судового збору в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 , здійснити перерахунок та виплату з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком та доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, проживаючому у зоні посиленого радіологічного контролю у розмірі однієї мінімальної заробітної плати у відповідності до ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком та щомісячної доплати до пенсії за проживання па території радіоактивно забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати в розмірах, визначених в Законах України про Державний бюджет України на відповідний рік, за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року включно, відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

27.04.2022 до суду надійшло клопотання позивача про повернення судового збору в сумі 908,00 грн.

06.07.2022 за результатами автоматизованого розподілу вказане клопотання передане на розгляд судді Балаклицькому А.І.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674).

Згідно статті 1 Закону №3674 судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 7 Закону №3674 визначено виключні випадки, за яких можливе повернення судового збору. Так, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У свою чергу, процесуальні аспекти повернення судового збору визначені також статтею 142 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі вирішення справи шляхом примирення, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тобто, стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, можливе лише за умови повного або часткового задоволення позову.

З аналізу зазначених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України видно, що процесуальне законодавство відрізняє процедури "повернення судового збору" та "стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі". При цьому, в обох випадках для їх здійснення необхідною умовою є наявність визначених законом підстав.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.02.2021 №60.

Таким чином, при звернення до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у належному розмірі та обставини щодо внесення ним судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, або помилково відсутні.

Крім того, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у справі №320/1932/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову, а відтак підстави для розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн. відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання позивача про повернення судового збору задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 142, 143, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Суддя Балаклицький А. І.