Справа № 460/1341/22
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2022 року м. Рівне №460/1341/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення від 05.01.2022 № 13 про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку; зобов`язання призначити та виплачувати позивачу пенсію із зменшенням пенсійного віку (на пільгових умовах), починаючи з 25.03.2021, перераховуючи її на поточний рахунок в установі банку.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням органу Пенсійного фонду позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки поданими документами було підтверджено факт проживання (роботи) в зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 8 місяців 18 днів станом на 01.01.1993, в той час як має бути не менше 4 років. Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області встановлено факт проживання в с.Довговоля Вараського району Рівненської області в періоди з 01.07.1986 по 01.09.1986, з 01.07.1987 по 01.09.1987, з 01.07.1988 по 01.09.1989, з 01.07.1989 по 01.09.1989. У зв`язку з вказаним позивач повторно звернувся до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії, однак отримав рішення від 05.01.2022 №13 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку. Вважає таке рішення протиправним, позовні вимоги просить задовольнити повністю.

Ухвалою від 27.01.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 28.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке має бути залучене до участі у справі як відповідач. Крім того, відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позову повністю. На обґрунтування поданого відзиву зазначив, що ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку за наявності встановленої цією статтею тривалості постійного проживання або постійної роботи на радіоактивно забруднених територіях, а не тривалості реєстрації на таких територіях. Рішення Володимирецького районного суду від 03.11.2021 у справі № 556/1842/21, яким встановлено факт проживання позивача в с.Довговоля Вараського району Рівненської області з 01.07.1986 по 01.09.1986, з 01.07.1987 по 01.09.1987, з 01.07.1988 по 01.09.1989, з 01.07.1989 по 01.09.1989, не містить будь-яких зобов`язань щодо призначення позивачу пенсії. Позивачем не підтверджено факту роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993, а тому підстави для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку відсутні. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 14.04.2022 залучено як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2).

29.06.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив, в якому відповідач 2 зазначає, що обов`язковою умовою для призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є факт проживання/роботи в забрудненій зоні протягом певного часу. Рішення суду не є документом, який підтверджує право позивача на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку. Крім того, позивачу не зараховано до трудового стажу період навчання, оскільки відповідно до диплому період навчання перевищує 5 років, а довідки про тривалість навчання позивач не подав. Просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України (паспорт серії НОМЕР_1 ).

29.12.2021 позивач звернувся до відповідача 1 з заявою та документами про призначення пенсії згідно зі ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За результатами розгляду такої заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло рішення №13 від 05.01.2022, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії, оскільки станом на 01.01.1993 позивач проживав у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 8 місяців 9 днів, що є не достатнім для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому, в оскаржуваному рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 32 роки 10 місяців 25 днів, період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 31 рік 2 місяці 10 днів. Право на пенсійну виплату позивач матиме після досягнення 60-річного віку.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до статті 15 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1788-XIІ), умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон №796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи: - особи, які постійно проживали чи працювали на території зони посиленого радіологічного контролю, якщо вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років , - пенсійний вік зменшується на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 (п`ять) років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року .

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Частиною першою статті 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування обумовлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління ПФ України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до територіального органу ПФУ подаються наступні документи, а саме: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (абзац дев`ятий підпункту 5 пункту 2.1 розділу II).

В оскаржуваному рішенні (а.с.6) орган Пенсійного фонду зазначив:

дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 29.12.2021;

необхідний пенсійний вік згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ: 55 років, вік заявника 55 років 9 місяців;

необхідний страховий стаж відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ: не менше 23 років; страховий стаж особи становить 32 роки 10 місяців 25 днів;

період роботи (проживання) у зоні посиленого радіологічного контролю відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 31 рік 2 місяці 10 днів;

документами підтверджено, що особа станом на 01.01.1993 постійно працювала (проживала) у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 8 місяців 9 днів, що є недостатнім для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ.

У вказаному рішенні зроблено висновок, що особа не має права на пенсію із зменшенням пенсійного віку, право на пенсійну виплату особа матиме за досягнення 60-річного віку.

Крім того, Рішенням Володимирецького районного суду від 03.11.2021 у справі №556/1842/21 встановлено факт проживання ОСОБА_1 в с.Довговоля Вараського району Рівненської області з 01.07.1986 по 01.09.1986, з 01.07.1987 по 01.09.1987, з 01.07.1988 по 01.09.1989, з 01.07.1989 по 01.09.1989 (а.с.7-8).

Згідно Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (Додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. № 106), с.Довговоля Володимирецького (на тепер - Вараського) району та місто Кузнецовськ (на тепер - місто Вараш) відносяться до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Зважаючи, що в оскаржуваному рішенні від 05.01.2022 № 13 відповідач 2 підтвердив факт проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 - 3 роки 8 місяців 9 днів, та загальний період роботи (проживання) у вказаній зоні - 31 рік 2 місяці 10 днів, та враховуючи, що рішенням Володимирецького районного суду від 03.11.2021 у справі №556/1842/21 встановлено факт проживання позивача до 01.01.1993 в зоні посиленого радіоекологічного контролю ще в сукупності 8 місяців, суд дійшов висновку, що позивач має право на зменшення пенсійного віку на 5 років. Крім того варто зазначити, що вказане право у позивача виникає не залежно від встановлення початкової величини зниження пенсійного віку (2 роки), оскільки з врахуванням фактів, встановлених рішенням суду у справі №556/1842/21, позивач станом на 01.01.1993 року прожив у зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років, а загальний період проживання (роботи) у вказаній зоні становить 31 рік 2 місяці 10 днів.

Враховуючи вищевикладене, позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

А відтак, рішення відповідача 2 від 05.01.2022 № 13 про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У пункті 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 встановлено, що днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Позивач просить зобов`язати відповідача 1 призначити та виплачувати пенсію із зменшенням пенсійного віку (на пільгових умовах) ОСОБА_1 починаючи з 25.03.2021, перераховуючи її на поточний рахунок в банку.

Однак, позивач не надав суду доказів звернення до відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії 25.03.2021. Оскаржуване рішення прийняте за результатами розгляду заяви позивача від 29.12.2021. А відтак, позовна вимога щодо зобов`язання відповідача 1 призначити та виплачувати позивачу пенсію з 25.03.2021 є не обґрунтованою.

Крім того варто зазначити, що відповідач 2 в оскаржуваному рішенні вказав про не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1983 по 24.02.1989, оскільки перебільшує 5-річний термін навчання. Однак, позивач в позовній заяві не навів жодних обґрунтувань щодо таких обставин.

При цьому суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо призначення та виплати пенсії за віком наділений виключно відповідний орган Пенсійного фонду України, а тому зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду заяви про призначення пенсії є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановлені судових рішень.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, беручи до уваги, що в оскаржуваному рішенні окрім періоду проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю у відповідача виникли ще зауваження до страхового стажу позивача, а суд такі обставини не досліджував, вимога про зобов`язання відповідача 1 призначити та виплачувати позивачу пенсію передбачає втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не може бути задоволена.

Крім того, вимога про перерахування пенсії на поточний рахунок позивача є передчасною, оскільки пенсія позивачу ще не призначена.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.12.2021 з урахуванням висновків суду, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ч. 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 05.01.2022 № 13 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.12.2021, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 248,10 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 248,10 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 липня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління ПФУ в Донецькій області ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.М. Дуляницька