Справа № 522/7109/22
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/7109/22
Головуючий в 1 інстанції: Ярема Х.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

представника апелянта Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Саркісяна А.Р.

відповідача особи, яка ідентифікує себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Румунія, громадянин Республіки Молдова та громадянин Російської Федерації

представника відповідача адвоката Слободянюка В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року у справі за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до особи, яка ідентифікує себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Румунія, громадянин Республіки Молдова та громадянин Російської Федерації про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

13.06.2022 року позивач - Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до особи, яка ідентифікує себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Румунія, громадянин Республіки Молдова та громадянин Російської Федерації в якому просив продовжити на шість місяців, до 22.12.2022 року, строк затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року у справі №522/25910/21 затримано особу, яка ідентифікує себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Румунія, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців, до 22.06.2022 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Також позивач посилався на те, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2022 року, скасоване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року у справі №522/25912/21, та ухвалена нова постанова, якою, задоволений адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, вирішено примусово видворити з території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рішення суду в частині примусового видворення з території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернути до негайного виконання.

При цьому позивач звертав увагу на те, що 17.12.2021 року під час затримання особи, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказана особа зазначала, що вона є громадянином Російської Федерації, та саме стосовно як до особи, яка ідентифікувала себе як громадянин Російської Федерації, щодо відповідача були складені відповідні адміністративні матеріали, притягнуто до адміністративної відповідальності та прийнято рішення про примусове повернення. Але під час розгляду Приморським районним судом м. Одеси адміністративного позову про примусове видворення особи, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, зазначена особа надала пояснення, що вона є громадянином Республіки Румунія, щодо якої не було прийнято рішення про примусове повернення, у зв`язку із чим у задоволені позову було відмовлено рішення від 21.02.2022 року у справі №522/25912/21. Однак в подальшому вказане рішення суду першої інстанції було скасоване та ухвалене нову судове рішення про задоволення позовних вимог щодо примусового видворення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки відповідач неодноразово представлявся то громадянином Республіки Румунія, то громадянином Російської Федерації, враховуючи можливість наявності у відповідача громадянства декількох країн, позивач з метою достовірного встановлення факту громадянства відповідача, здійснював відповідні запити до консульських установ Республіки Румунія, Республіки Молдова та Російської Федерації. Однак станом на 09.06.2022 року жодної відповіді на запити не надходило.

При цьому позивач вказував, що документами, що посвідчують особу іноземця є паспорт громадянина іноземної держави, сертифікат на повернення, дипломатичний паспорт. Зазначені документи можуть бути оформлені та видані виключно країною громадянської належності. Головному управлінню ДМС України в Одеській області була надана копія паспорта громадянина Російської Федерації для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте термін його дії закінчився 03.09.2020 року, тому за цим документом відповідач не може покинути територію України. Отже, немає можливості виконати судове рішення апеляційного суду від 22.03.2022 року у справі №522/25912/21 про примусове видворення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року, частково задоволений адміністративний позов Головного управління ДМС України в Одеській області та продовжений строк затримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на один місяць, тобто з 22 червня 2022 року по 22 липня 2022 року, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління ДМС України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині строку на який продовжений термін затримання відповідача, та ухвалити в цій частині нову постанову, якою продовжити строк затримання на шість місяців до 22.12.2022 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо наявності правових підстав для продовження строку затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, але допустив порушення норм процесуального права в частині визначення строку на який продовжено таке затримання, встановивши продовження строку затримання на однин місяць. Вказане, на думку апелянта, суперечить приписам частин 11 та 12 статті 289 КАС України, за якими строк затримання становить шість місяців та, за певних умов може бути продовжений не більш як на вісімнадцять місяців, при цьому про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. За таких обставин, апелянт вважає, що продовження строку затримання має становити шість місяців, а не один.

Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відсутність підстав для продовження строку затримання саме на шість місяців.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року у справі №522/25910/21 затримано особу, яка ідентифікує себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Румунія, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців, до 22.06.2022 року, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2022 року, скасоване рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року у справі №522/25912/21, та ухвалена нова постанова, якою, задоволений адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, вирішено примусово видворити з території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рішення суду в частині примусового видворення з території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернути до негайного виконання.

При цьому апеляційний суд у постанові від 22.03.2022 року у справі №522/25912/21, встановив, що 17.12.2021 року під час затримання особи, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказана особа зазначала, що вона є громадянином Російської Федерації, та саме до цієї особи, яка ідентифікувала себе як громадянин Російської Федерації, були складені відповідні адміністративні матеріали, притягнуто вказану особу до адміністративної відповідальності та прийнято щодо цієї особи рішення про примусове повернення.

Вказані обставини підтверджені також і матеріалами справи (а.с. 27-51).

Апеляційний суд зазначає, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.03.2022 року у справі №522/25912/21 також встановлений той факт, що під час розгляду справи №522/25912/21 особа, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказувала, що належить до громадянства Російської Федерації, але в подальшому стверджувала, що є громадянином Республіки Румунія.

Також, матеріали справи містять відомості щодо ствердження особи, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про набуття особою громадянства Республіки Молдова.

Як встановив суд першої інстанції, підтверджено матеріалами справи та не оскаржується в апеляційному порядку, на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року у справі №522/25910/21, особа, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наразі перебуває в ДУ «Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» (а.с. 75, 76, 77, 78, 134-135).

Також, матеріалами справи підтверджено та не оспорюється в апеляційному порядку той факт, що ГУ ДМС України в Одеській області неодноразово зверталося з відповідними запитами до Генерального консульства Республіки Румунії у м. Одеса, до Консульства Республіки Молдова у м. Одеса та до Консульства Російської Федерації у м. Одесі щодо надання допомоги у ідентифікації та документуванні особи, яка називалась громадянином Республіки Румунії, громадянином Республіки Молдова, громадянином Російської Федерації - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, станом на 09.06.2022 жодної відповіді на запити з вищевказаних установ до ГУ ДМС України в Одеській області не надійшло.

Також, відповідно до матеріалів справи 18.03.2022 року, особами, яка назвались родичами особи, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були передані з Республіка Молдова до ГУ ДМС України в Одеській області Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 10.04.1990 Колпінським відділом ЗАГС м. Ленінград (а.с. 86) та паспорт громадянина Російської Федерації для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , з терміном дії до 03.09.2020 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження ОСОБА_2 (а.с. 85).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до суду неможливо ідентифікувати країну громадянської належності особи, яка ідентифікувала себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через відсутність дипломатичних відносин з Російською Федерацією та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що суттєво ускладнює центральному органу з питань міграції процес ідентифікації відповідача. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з метою ідентифікації особи вжиття заходів щодо її затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців є виправданими.

Разом з тим, оскільки відповідач незаконно перетнув державний кордон України за паспортом термін дії якого закінчився, враховуючи військову агресією Російської Федерації проти України, суд першої інстанції зазначив що, національні інтереси державної політики у сфері міграції превалюють над індивідуальними права та інтересами іноземця, який прибув в Україну з території держави агресора і не вбачає порушення статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки має місце законне затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду в країну.

Проте, оскільки відповідач заявляє, що має документи, що посвідчують його особу, готовий сприяти якнайшвидше процедурі його ідентифікації та бажає повернутись в Молдову, де проживає його сім`я, суд першої інстанції дійшов висновку, що наразі достатнім строком для продовження затримання буде один місяць, який за необхідності може бути продовжений.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Так, предметом апеляційного оскарження є частина рішення суду першої інстанції, яка стосується строку в один місяць, на який продовжено затримання відповідача в цій справі.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані статтею 289 КАС України.

Так, за приписами частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства такого заходу, як затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

При цьому частиною 12 статті 289 КАС України, встановлено, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Таким чином, за приписами частин 11 та 12 статті 289 КАС України, строк затримання становить шість місяців, який може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців, при цьому продовження строку затримання здійснюється судом за відповідним адміністративним позовом органу (підрозділу), за клопотанням якого було затримано іноземця або особу без громадянства, та адміністративний позов про продовження строку затримання подається таким органом (підрозділом) кожні шість місяців.

Апеляційний суд зазначає, що продовження строку затримання на шість місяців відповідає приписам частин 11 та 12 статті 289 КАС України, в той час як продовження строку затримання на один місяць, суперечить приписам частини 11 ст. 289 КАС України, та унеможливлює реалізацію апелянтом свого права на подання адміністративного позову про продовження строку затримання, який може бути поданий кожні шість місяців, але в межах строку, визначеного частиною 11 статті 289 КАС України, відповідно до якої строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

За таких обставин апеляційний суд погоджується із доводами апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при визначені строку на який продовжений строк затримання відповідача в цій справі.

Апеляційний суд вважає помилковим при визначені строку продовження затримання відповідача посилання суду першої інстанції на те, що відповідач заявляє про наявність у нього документів, що посвідчують його особу, та про готовність відповідача сприяти якнайшвидше процедурі його ідентифікації та про його бажання повернутись в Молдову, де проживає його сім`я, з огляду на таке.

Положення частин 11 та 12 статті 289 КАС України не надають суду можливість на власний розсуд встановлювати строк на який продовжено затримання, оскільки такий строк становить шість місяців.

Матеріалами справи спростовані доводи суду першої інстанції щодо наявності у відповідача документів, що посвідчують його особу, оскільки відповідно до наданої відповідачем копії паспорту громадянина Російської Федерації (а.с. 85), паспорт громадянина російської федерації для виїзду за кордон номер НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження ОСОБА_2 , має термін дії 03.09.2020 року, тобто не є документом, що посвідчує особу відповідача.

Також апеляційний суд зазначає про сумнівність висновків суду першої інстанції щодо готовності відповідача сприяти процедурі його ідентифікації, оскільки, відповідно до матеріалів справи відповідач потрапив на територію України нелегально, без будь-яких документів та поза пунктами пропуску, під час затримання (17.12.2021 року) відповідач повідомив про свою належність до громадянства Російської Федерації, в подальшому стверджував про набуття громадянства Республіки Молдова, а під час розгляду справи №522/25242/21 ОСОБА_1 повідомив, що він є громадянином Республіки Румунія. Така поведінка відповідача не сприяє пришвидшенню ідентифікації відповідача та не свідчить про його готовність сприяти у процедурі ідентифікації.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуально права при ухваленні судового рішення в частині визначення строку продовження затримання відповідача, внаслідок чого, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАПС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в оскаржуваній частині, з прийняттям нового рішення про продовження строку затримання відповідача на шість місяців до 22 грудня 2022 року.

Керуючись ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 271, 289, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року у справі №522/7109/22 скасувати в частині визначення строку продовження затримання особи, яка ідентифікує себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в цій частині ухвалити нову постанову.

Продовжити строк затримання особи, яка ідентифікує себе як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Румунія, громадянин Республіки Молдова та громадянин Російської Федерації, на шість місяців з 22 червня 2022 року по 22 грудня 2022 року.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року у справі №522/7109/22 -залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06.07.2022 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.