Справа № 380/2518/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2518/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді О.Желік розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Міністерства юстиції України, в якій просить зобов`язати державного секретаря Міністерства юстиції України вирішити питання щодо присвоєння начальнику Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 категорії та рангу державного службовця відповідно до норм Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

В обґрунтування позову вказала, що 27.10.2014 позивачку незаконно звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області. У подальшому судовими рішеннями у справах № 813/7679/14 та № 380/876/21 позивачку поновлено на займаній посаді. Разом з тим, поновивши позивачку на займаній посаді відповідачем не вирішено питання щодо присвоєння категорії та рангу державного службовця відповідно до норм Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 07.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 29280 від 25.04.2022) у якому проти позову заперечив. Вказав, що позивачку поновлено на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області на виконання судового рішення. Зазначив, що відповідно до п. 14 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються у державних органах, що перебувають у стадії ліквідації на момент набрання чинності цим Законом, а тому присвоєння рану, як складової заробітної плати, не проводиться. Також повідомив, що позивачці наказом відповідача від 07.04.2014 № 651/к присвоєно 9 ранг державного службовця. Вважає, що підстав для присвоєння рангу та категорії державного службовця позивачці немає. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 30.11.2004 №1307/к призначена на посаду начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області як така, що прийшла за конкурсом.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2020 №3275/к «Про скасування наказу», відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.11.2017 у справі №813/7679/14, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №876/6477/16, постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №813/7679/14, скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2014 №2331/к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Державному секретарю Богачовій О.В. наказано вжити заходів щодо поновлення ОСОБА_1 з 28.10.2014 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2020 №3276/к «Про поновлення» відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 21.11.2017 у справі №813/7679/14, ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2016 у справі №876/6477/16, постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.03.2016 у справі №813/7679/14, наказу Міністерства юстиції України від 28.10.2020 №3275/к ОСОБА_1 з 28.10.2014 поновлено на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Наказом Міністерства юстиції України від 16.12.2020 №3767/к «Про звільнення», ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 23 грудня 2020 року відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з ліквідацією державного органу з припиненням державної служби. Підстава: наказ Міністерства юстиції України від 28.10.2020 №3276/к «Про поновлення», лист Міністерства юстиції України від 29.10.2020 №8766/14.3/-20 щодо попередження про наступне звільнення, стаття 9-1, пункт 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Наказом Головного територіального управління юстиції у Львівській області Міністерства юстиції України від 17.12.2020 №101/к «Про оголошення Наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 №3767/к «Про звільнення»», звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 23 грудня 2020 року відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з ліквідацією державного органу з припиненням державної служби.

Вказані обставини встановлені постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі № 380/876/21, відтак такі відповідно до положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі № 380/876/21 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено: рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №380/876/21 скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 3767/к від 16.12.2020 «Про звільнення»; визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 101/к від 17.12.2020 «Про оголошення наказу Міністерства юстиції України від 16.12.2020 № 3767/к «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області з 24.12.2020.

На виконання вказаного судового рішення відповідачем прийнято наказ № 3186/к від 22.12.2021, яким скасовано наказ Міністерства юстиції України від 16 грудня 2020 року № 3767/к «Про звільнення»; поновлено ОСОБА_1 з 24 грудня 2020 року на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Наказом від 21.02.2022 № 217/к звільнено позивачу з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області 21 лютого 2022 року за переведенням для подальшої роботи на посаді начальника Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України.

Позивачка звернулася із заявою до Державного секретаря Міністерства юстиції Україні із заявою від 28.12.2021 у якій просила вирішити питання щодо присвоєння їй, начальнику Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області категорії та рангу державного службовця відповідно до норм Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Листом відповідача № 4583/740-32-22/14.3 від 14.01.2022 позивачку повідомлено про те, що механізм присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження визначений Порядком присвоєння рангів державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 № 306. Повідомив, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 № 99 ліквідовано зокрема Самбірське міськрайонне управління юстиції Львівської області. Зазначив, що відповідно до роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 15.07.2016 № 4391/13-16, дія Закону України «Про державну службу» № 889- VIII поширюється на державних службовців територіальних органів Міністерства юстиції України, які ліквідовуються. Крім того вказав, що пунктом 14 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу», умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються у державних органах, що перебувають у стадії ліквідації на момент набрання чинності цим Законом. Таким чином, відповідач повідомив позивачку, що оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 292 «Деякі питання оплати праці державних службовців у 2016 році», розроблена відповідно до статей 51 та 52 Закону, не поширюється на працівників територіальних органів Міністерства юстиції України, які ліквідовуються, оплата праці зазначених працівників має здійснюватися згідно із законодавством, яку діяло до 01.05.2016.

Не погоджуючись із вказаною позицією відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

Положеннями ст. 43 Конституції України визначено, що кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду діяльності, реалізовує програми професійно - технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Законом України «Про державну службу» визначено принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Закон України «Про державну службу» регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця (ч.1 ст.3).

У ст. 5 Закону України «Про державну службу» визначено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (ч.1). Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом (ч.2).

Судом встановлено, що відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 30.11.2004 №1307/к призначена на посаду начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області як така, що прийшла за конкурсом.

Приписами ст. 26 Закону України «Про державну службу» (Закон № 3723-XII в редакції від 16.12.1993 року (станом на дату присвоєння позивачу 13 рангу державного службовця), встановлюються такі ранги державних службовців:

- службовцям, які займають посади, віднесені до першої категорії, може бути присвоєно 3, 2 і 1 ранг;

- службовцям, які займають посади, віднесені до другої категорії, може бути присвоєно 5, 4 і 3 ранг;

- службовцям, які займають посади, віднесені до третьої категорії, може бути присвоєно 7, 6 і 5 ранг;

- службовцям, які займають посади, віднесені до четвертої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг;

- службовцям, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг;

- службовцям, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг;

- службовцям, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг (ч.1). Положення про ранги службовців затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.2). Ранг службовцю присвоюється відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації та результатів роботи (ч.3). Ранги, які відповідають посадам першої категорії, присвоюються Президентом України (ч.4). Ранги, які відповідають посадам другої категорії, присвоюються Кабінетом Міністрів України (ч.5). Ранги, які відповідають посадам третьої - сьомої категорій, присвоюються керівником державного органу, в системі якого працює державний службовець (ч.6). При прийнятті на державну службу службовцю присвоюється ранг у межах відповідної категорії посад (ч.7). Для присвоєння чергового рангу в межах відповідної категорії посади державний службовець повинен успішно відпрацювати на займаній посаді два роки. За виконання особливо відповідальних завдань державному службовцю може бути присвоєно черговий ранг достроково в межах відповідної категорії посад (ч.8). За сумлінну працю державному службовцю при виході на пенсію може бути присвоєно черговий ранг поза межами відповідної категорії посад (ч.9). Державний службовець може бути позбавлений рангу лише за вироком суду (ч.10). Якщо державний службовець перейшов на посаду нижчої категорії або залишив державну службу, на яку потім повернувся, за ним зберігається присвоєний ранг (ч.11). Народним депутатам України, які до обрання перебували на державній службі, час виконання цих обов`язків зараховується до стажу державної служби (ч.12). У трудовій книжці державного службовця робиться запис про присвоєння, зміну і позбавлення відповідного рангу (ч.13).

Спір про присвоєння рангу державного службовця позивачці до 01.05.2016 між сторонами відсутній.

Із наданої відповідачем копії наказу Міністерства юстиції України від 07.04.2014 № 651/к слідує, що позивачці присвоєно 9 ранг державного службовця в межах IV категорії посад державних службовців.

Наказом відповідача від 27.10.2014 № 2331/к позивачку звільнено з посади начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що при звільнені 27 жовтня 2014 року позивачка займала посаду державного службовця (посада начальника міжрайонного управління юстиції), та їй присвоєно 9 ранг державного службовця.

10.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про державну службу» № 889-VIII (з 31.12.2015 набрання чинності окремих положень Закону та чинний з 01.05.2016 року).

Положеннями ст. 21 Закон України «Про державну службу» № 889-VIII визначено, що вступ на державну службу здійснюється шляхом призначення громадянина України на посаду державної служби за результатами конкурсу (ч.1). Особа, яка вступає на посаду державної служби вперше, набуває статусу державного службовця з дня публічного складення нею Присяги державного службовця, а особа, яка призначається на посаду державної служби повторно, - з дня призначення на посаду (ч.3).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII ( в редакції від 10.12.2015 року), посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців (ч.1). Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія «А» (вищий корпус державної служби) - посади: Державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та їх заступників; голів місцевих державних адміністрацій; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 2) категорія «Б» - посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 3) категорія «В» - інші посади державної служби, не віднесені до категорій «А» і «Б» (ч.2). Кількість посад державної служби категорій «А» і «Б» в державному органі повинна становити не більше третини його штатної чисельності (ч.3).

Згідно ст. 39 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII ( в редакції від 10.12.2015 року), ранги державних службовців є видом спеціальних звань (ч.1). Встановлюється дев`ять рангів державних службовців. Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінету Міністрів України. Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів (ч.2). Присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «А», - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «Б», - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «В», - 6, 7, 8, 9 ранг (ч.3). Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом (ч.4).

Наказами відповідача № 3276/к від 28.10.2020 та № 3186/к від 22.12.2021 позивачку поновлено на посаді начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Водночас при такому поновленні, позивачці не встановлено категорії та рангу державного службовця.

Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про державну службу» Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова № 306 від 20 квітня 2016 року якою затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців.

З набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII змінено кількість рангів (з 15 на 9) та категорій (з 7 на 3: «А», «Б», «В») державних службовців.

Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII змінено принцип класифікації посад державної служби. Та приписами чинного законодавства не визначено прирівнення категорій посад державної служби та відповідно рангів, присвоєних державним службовцям відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, до категорій посад та рангів, передбачених Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII.

Статтею 39 Закону України «Про державну службу» №889-VIII, визначено, що у разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг (ч.9). Державний службовець може бути позбавлений рангу лише за рішенням суду (ч.10).

Порядком присвоєння рангів державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року № 306 визначений механізм присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження.

Як зазначено у п. 9 Порядку присвоєння рангів державних службовців, державному службовцю, який був звільнений з державної служби та повернувся на державну службу, черговий ранг присвоюється через три роки з дня призначення на посаду державної служби.

Період перебування державного службовця у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку не зараховується до стажу роботи для присвоєння чергового рангу. У такому разі стаж роботи для присвоєння чергового рангу обчислюється з урахуванням сумарно періоду роботи до зазначених відпусток та періоду роботи після виходу з них.

Державному службовцю, увільненому від виконання обов`язків на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації або на особливий період, період проходження такої військової служби зараховується до стажу роботи для присвоєння чергового рангу.

Під час присвоєння державному службовцю, який не проходив оцінювання результатів службової діяльності у відповідному державному органі, чергового рангу враховується інформація про оцінювання результатів його службової діяльності за попереднім місцем роботи, яка надається на запит служби управління персоналом.

Відповідно до п.10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу», присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

У разі належності посади державного службовця до категорії посад, в межах якої передбачено присвоєння рангу нижчого, ніж присвоєний державному службовцю згідно із зазначеним Законом, за ним зберігається раніше присвоєний ранг.

У разі коли державному службовцю, який має відповідне військове звання, дипломатичний ранг чи інше спеціальне звання, присвоєно ранг відповідно до зазначеного Закону, що є нижчим, ніж передбачено співвідношенням, йому присвоюється ранг на рівні рангу виходячи із співвідношення.

Отже у відповідності до Порядку присвоєння рангів державних службовців та враховуючи, що позивачка з 27.10.2014 року була звільнена з державної служби та з 28.10.2014 та з 24.12.2020 поновлена на посаді державної служби, їй повинен бути присвоєний черговий ранг обчислений з урахуванням періоду роботи на державній службі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога є обґрунтованою.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 39 Закону України «Про державну службу», ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення.

Щодо посилань відповідача на п. 14 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, суд зазначає таке.

Відповідно до вказаного пункту, умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються у державних органах, що перебувають у стадії ліквідації на момент набрання чинності цим Законом.

Керівники державної служби мають право у разі зменшення у зв`язку з установленням нових умов оплати праці розміру заробітної плати (без премії) в окремих державних службовців на час роботи на займаній посаді виплачувати в межах видатків, передбачених на оплату праці, різницю між заробітною платою, визначеною за попередніми умовами оплати праці (без премії), та розміром заробітної плати, встановленим за новими умовами оплати праці.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (ст. 104 Цивільного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» постановлено Міністерству юстиції забезпечити здійснення заходів, пов`язаних із включенням відділів державної виконавчої служби та відділів державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції до структури відповідних головних територіальних управлінь юстиції, ліквідацією територіальних органів та утворенням бюро правової допомоги.

Цією ж постановою ліквідовано Самбірське міськрайонне управління юстиції Львівської області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне територіальне управління юстиції у Львівській області та встановлено, що територіальні органи Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до завершення здійснення заходів, пов`язаних з утворенням міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції, міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються, зокрема Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) - Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

На виконання Постанови №870 наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2019 №3173/5 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, утворено як юридичну особу публічного права Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів). Головам ліквідаційних комісій головних територіальних управлінь юстиції доручено: забезпечити дотримання порядку звільнення працівників, повідомлення територіальних органів Державної служби зайнятості про звільнення працівників із зазначенням їх чисельності, звільнення працівників та своєчасний розрахунок з ними під час звільнення, видачу відповідних наказів та підписання необхідних документів; забезпечити письмове персональне попередження працівників не пізніше ніж за два місяці до їх звільнення, про що повідомити Департамент персоналу Міністерства юстиції України до 01 листопада 2019 року.

Таким чином, суд критично оцінює вказані доводи відповідача.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, доказів понесення інших судових витрат позивачкою не надано, відтак судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Міністерство юстиції України (01001 м.Київ вул.Архітектора Городецького 13; код за ) в особі Державного секретаря вирішити питання щодо присвоєння начальнику Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 (81473 Львівська область Самбірський район с.Ралівка; РНОКПП НОМЕР_1 ) категорії та рангу державного службовця відповідно до норм Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Желік О.М