Справа № 300/6723/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2022 р. справа № 300/6723/21
м. Івано-Франківськ
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не враховано, що 9/10 часток будинку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 513,9 кв.м, які є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно спірного податкового повідомлення-рішення, перебувають у спільній сумісній власності подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Позивач вказує на те, що згідно норм підпункту «б» п.п. 266.1.2 п. 266.1, п.п. 266.3.2 п. 266.3 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) він і його дружина є самостійними платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, про що неодноразово доводилося до відома відповідача. Окрім цього, позивач вказує на те, що відповідачем не враховано, що згідно підпункту «б» п.п. 266.4.1 п. 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування для житлового будинку зменшується на 120 кв.м., а також, що рішення Бурштинської міської ради Івано-Франківської області база оподаткування для житлового будинку не залежно від їх кількості зменшується на 220 кв.м., і таке зменшення надається один раз на базовий податковий (звітний) період (рік). Тобто від розміру належної позивачу загальної площі будинку 256,95 кв.м. необхідно відняти 200 к.в. (податкова пільга), а залишок площі 56,95 кв.м. не оподатковується. Окрім цього, вказує позивач, навіть при сумарному обчисленні площі будинку, що є об`єктом оподаткування для нього та для дружини, з врахуванням встановлених податкових пільг, площа для оподаткування не перевищує 120 кв.м. Просить позов задовольнити.
Для розгляду адміністративної справи за даним позовом автоматизованою системою документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду, відповідно до підпункту 15.4 пункту 15 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України визначено суддю Остап?юка С.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021, для розгляду адміністративної справи № 300/6723/21 визначено суддю Боршовського Т.І.
Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив.
16.06.2022 канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду від ГУ ДПС в Івано-Франківської області надійшло клопотання про долучення до справи копії рішення Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 27.06.2018 № 01/56-18 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до рішення міської ради від 24.06.2016 № 05-14-16 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м.Бурштин та села Вигівка».
05.07.2022 до суду надійшов лист від Бурштинської міської ради № 1573/02-26 від 04.07.2022 про долучення до справи копії рішення Бурштинської міської ради від 27.06.2018 № 01/56-18 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до рішення міської ради від 24.06.2016 № 05-14-16 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м.Бурштин та села Вигівка».
Обставини справи, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин:
На підтвердження обґрунтованості прийнятих рішень та характеристик належних позивачу об`єктів нерухомого майна контролюючий орган надав відомості, використані при прийнятті оскаржених рішень. Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 270903637 від 17.08.2021 (а.с. 29-35) ОСОБА_1 з 31.05.2012 є власником нерухомого майна: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 9/10. Решту будинку - частка 1/10 належить на праві власності ОСОБА_3 .
Рішенням Бурштинської міської ради Івано-Франківської області Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 27.06.2018 № 01/56-18 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до рішення міської ради від 24.06.2016 № 05-14-16 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м.Бурштин та села Вигівка» встановлено на території Бурштинської міської ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Так, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для житлових будинків становить 0.10 % за 1 кв.м.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що йому та його дружині на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 9/10, що складає 513,90 кв.м.

15.07.2021 позивач подав скаргу на податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021, яку скерував до Державної фіскальної служби (а.с. 6-7).

Також 02.08.2020 ОСОБА_1 подав заяву до ГУ ДПС в Івано-Франківській області, якій повідомив про те, що майно, яку було об`єктом оподаткування згідно податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021, перебуває в спільній сумісній власності позивача та його дружини, кожен з них самостійно розпоряджається свою часткою, та є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Просив переглянути податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021 (а.с. 9).

Листом від 23.07.2021 № 4380/5/99-99-10-02-16 ДФС України надіслало скаргу ОСОБА_1 за належністю до ДПС України (а.с. 10).

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2021 у справі № 341/1478/20 в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права на часку в подружньому майні, яке набрало законної сили 13.11.2021, встановлено, що нерухоме майно: 9/10 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набуте сторонами під час перебування в шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружня (https://reestr.court.gov.ua/Review/100394047).

Рішення від 05.11.2021 № 9924/Ч/09 ДПС України залишило без задоволення скаргу ОСОБА_1 від 15.07.2021, а податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021 без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021 протиправним, ОСОБА_1 звернулося з цим позовом до суду, в якому просить його скасувати.

Норми права, якими врегульовано спірні відносини:

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Суд застосовує норми ПК України в редакції, що була чинною на дату виникнення спірних правовідносин.

Стаття 10 ПК України. Місцеві податки.

10.1. До місцевих податків належать:

10.1.1. податок на майно.

10.3. Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Стаття 12. Повноваження Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів.

12.3. Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

12.3.2. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

12.3.3. Сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, надсилають у десятиденний строк з дня прийняття рішень, але не пізніше 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та/або зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів, до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та/або зборів, в електронному вигляді інформацію щодо ставок та податкових пільг зі сплати місцевих податків та/або зборів у порядку та за формою, затвердженими Кабінетом Міністрів України, та копії прийнятих рішень про встановлення місцевих податків та/або зборів та про внесення змін до таких рішень.

Якщо в рішенні органу місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також податкових пільг з їх сплати не визначено термін його дії, таке рішення є чинним до прийняття нового рішення.

Контролюючі органи не пізніше 25 серпня поточного року складають зведену інформацію про розмір та дату встановлення ставок місцевих податків та/або зборів на відповідних територіях, а також про встановлені на відповідних територіях податкові пільги та подають її в електронній формі центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Контролюючі органи відповідно до Бюджетного кодексу України подають органам місцевого самоврядування у розрізі джерел доходів звітність:

про суми нарахованих та сплачених податків та/або зборів, суми податкового боргу та надмірно сплачених до місцевих бюджетів податків та/або зборів на відповідних територіях - щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним;

про суми списаного безнадійного податкового боргу; суми розстрочених і відстрочених грошових зобов`язань та/або податкового боргу платників податків, які повинні бути сплачені до місцевих бюджетів на відповідних територіях; суми наданих податкових пільг, включаючи втрати доходів бюджету від їх надання, - щокварталу, не пізніше 25 днів після закінчення звітного кварталу.

12.3.7. Не дозволяється сільським, селищним, міським радам та радам об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлювати індивідуальні пільгові ставки місцевих податків та зборів для окремих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і фізичних осіб або звільняти їх від сплати таких податків та зборів.

Стаття 265 ПК України. Склад податку на майно.

265.1.1. Податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Стаття 266. Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

266.1. Платники податку.

266.1.1. Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

266.1.2. Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

266.2. Об`єкт оподаткування.

266.2.1. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

266.3. База оподаткування.

266.3.1. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

266.3.2. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

266.3.3. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

266.4. Пільги із сплати податку.

266.4.1. База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

266.5. Ставка податку.

266.5.1. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

266.6. Податковий період.

266.6.1. Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

266.7. Порядок обчислення суми податку.

266.7.1. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

266.7.1-1. За наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Оцінка судом обставин справи та аргументів сторін. Висновки суду.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 270903637 від 17.08.2021 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 9/10 будинку, що становить 513,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, рішень Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 05/14-16 від 24.06.2016, № 01/56-18 від 27.06.2018, будинковолодіння - 9/10 будинку, що становить 513,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі об`єкт оподаткування). Вказаний факт не заперечується позивачем.

Рішення Бурштинської міської ради Івано-Франківської області Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 27.06.2018 № 01/56-18 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до рішення міської ради від 24.06.2016 № 05-14-16 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м.Бурштин та села Вигівка», з огляду на положення підпункту 13.3.3 пункту 13.3 статті 13 ПК України, враховуючи, що вказаною міською радою не прийнято рішення про встановлення ставок податку нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік, було чинним й 2020 році.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 за № 294-ІХ мінімальна заробітна плата в 2020 році у місячному розмірі з 1 січня становила 4723 гривні.

Отже, з огляду на вказані вище рішення Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, ставка податку за 1 кв.м. для об`єкту оподаткування за січень грудень 2020 року - 0,10% мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020, що становить 4,72 грн.

Окрім цього, згідно підпункту 266.7.1-1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" підпункту 266.7.1 цього пункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен об`єкт житлової нерухомості (його частку), загальна площа якого перевищує 500 кв.м.

Щодо бази оподаткування, то згідно розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на 2020 рік, по об`єктах оподаткування, які належать ОСОБА_1 , загальна площа об`єкта оподаткування 571,00 кв.м., розмір частки, що належить ОСОБА_1 9/10 513,90 грн.

З огляду на положення підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті ПК України, контролюючий орган правомірно зменшив базу оподаткування на 120 кв.м.

На обґрунтування доводів заявленого позову ОСОБА_1 покликається на те, що об`єкт оподаткування знаходиться в спільній сумісній власності нього та його дружини ОСОБА_2 , а тому відповідно до підпункту «б» підпункту 266.1.2 пункту 266, підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статі 266 ПК України контролюючий орган мав обрахувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для кожного з них окремо за об`єкт оподаткування в розмірі 256,95 кв.м (513,9 кв.м. : 2). Вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово доводили до відома контролюючого органу про те, що є окремими платниками податків за належні їм частки в житлову будинку. В підтвердження вказаних доводів позивач долучив заяви від 02.08.2021, адресовані ГУ ДПС в Івано-Франківській області, та докази їх направлення (а.с. 8-9).

Оцінюючи ці обставини, суд керується такими міркуваннями:

Відповідно до статей 13, 67 Конституції України власність зобов`язує, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Податок на майно запроваджений в ПК України з 2015 року. Отже, 9/10 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктом оподаткування з 2015 року, а питання щодо необхідності визначення співвласниками цієї квартири одного з них платником податку на майно не було для сім`ї позивача несподіваним чи нагальним питанням.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна інформація про те, що об`єкт оподаткування перебуває в приватній власності ОСОБА_1 , державна реєстрація проведена 31.05.2012. З часу введення в Державі з 2015 році податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивач не вчинив дій, спрямованих на те, щоб в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно були внесені зміни щодо інформації про об`єкт оподаткування як такий, що перебуває в спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже, в контролюючого органу на день прийняття спірного рішення була наявна податкова інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що об`єкт оподаткування належить на праві власності лише ОСОБА_1 .

Також суд звертає увагу на те, що заяви від 02.08.2021, на які покликається позивач, подані контролюючому органу вже після прийняття спірного податкового повідомлення-рішення. Натомість позивач не надав суду жодних доказів того, що він чи його дружина зверталися до 21.05.2021 (дати прийняття спірного податкового повідомлення-рішення) до ГУ ДПС в Івано-Франківській області з заявами про те, що вони є самостійними платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Суд також не бере до уваги рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2021 у справі № 341/1478/20, яким визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 9/20 частки домоволодіння житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки таке ухвалено та набрало законної сили після прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.

Суд врахував, що ОСОБА_1 вправі звернутися до контролюючого органу в порядку підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України та надати заяву співвласників квартири про визначення іншого співвласника платником податку на майно, що може мати наслідком відкликання контролюючим органом адресованого йому податкового повідомлення рішення. Однак суд звертає увагу на те, що предметом оцінки суду є правомірність податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021, як акту індивідуальної дії, станом саме на день його прийняття відповідачем. Суд не дає оцінку діям відповідача за результати розгляду заяви позивача від 02.08.2021, що мали місце після прийняття спірного рішення, та які віднесені до дискреційних повноважень контролюючого органу щодо права на відкликання винесеного ним рішення.

Натомість суд погоджується з доводами відповідача про те, що за відсутності заяви співвласників контролюючий орган визначив в спірному податковому повідомленні-рішенні податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, тому співвласнику, який зазначений у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як власник об`єкту оподаткування, що відповідає вимогам підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статі 266 ПК України.

Щодо покликання позивача на те, що відповідачем при визначення бази оподаткування та розрахунку податку не враховано, що рішенням Бурштинської міської ради встановлено пільгу, якою зменшено для житлового будинку базу оподаткування на 220 кв.м., то суд зазначає таке.

Так, пунктом 2.5.1. Положення про податок на майно, затвердженим рішенням Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 05/14-16 від 24.06.2016, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що база оподаткування об`єкта оподаткування житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податків, зменшується для житлового будинку незалежно від їх кількості на 220 кв.метрів (підпунктом 2.5.1.2).

Водночас, пунктом 3 рішення Бурштинської міської ради Івано-Франківської області Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 27.06.2018 № 01/56-18 «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки до рішення міської ради від 24.06.2016 № 05-14-16 «Про встановлення місцевих податків і зборів на території м.Бурштин та села Вигівка» визнано таким, що втратив чинність пункт 2.5.1 Пільги зі сплати податку Положення про податок на майно, затвердженим рішенням Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 05/14-16 від 24.06.2016. Рішення Бурштинської міської ради Івано-Франківської області Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 27.06.2018 № 01/56-18 набрало чинності з 01.01.2019 (пункт 4).

Таким чином, з 01.01.2019 в Положенні про податок на майно, затвердженим рішенням Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 05/14-16 від 24.06.2016, відсутня норма 2.5.1, якою було зменшено базу оподаткування для житлового будинку незалежно від їх кількості на 220 кв.м.

Отже, спірне питання щодо бази оподаткування регламентується виключно пунктом 266.4 статті 266 ПК України.

Такий висновок суду повністю відповідає вимогам податкового закону також з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3.1 статті 3 ПК України податкове законодавство України складається з нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання ПКУ, у тому числі рішень органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів ( пункт 12.3 статті 12 ПК України).

Зокрема, Ради в межах повноважень, визначених ПК України, вирішують питання відповідно до вимог ПКУ щодо встановлення податку на майно (у частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) (п. 10.3 ст. 10 ПКУ).

Установлення місцевих податків та зборів, не передбачених ПКУ, забороняється (пункт 10.4 статті 10 ПК України).

Відповідно до пункту 7.1 статті 7 ПК Укрїни під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи: платники податку; об`єкт оподаткування; база оподаткування; ставка податку; порядок обчислення податку; податковий період; строк та порядок сплати податку; строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.

Під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування (пункт 7.2 статті 7 ПК України).

При цьому підпунктом 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 ПК України встановлено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 ПК України з дотриманням критеріїв, встановлених розд. XII ПК України для відповідного місцевого податку чи збору.

Будь-які питання щодо оподаткування регулюються ПК України і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до ПК України та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства (пункт 7.3 статті 7 ПК України).

Елементи податку, визначені в пункті 7.1 статті 7 ПК України, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно ПК України.

Отже, надавши оцінку вказаним нормам в їх системному зв`язку, суд дійшов висновку про те, що відповідні сільські, селищні, міські ради не наділені повноваженнями збільшувати граничну межу житлової нерухомості, на яку зменшується база оподаткування, встановлена підпунктом 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач на підставі підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України при обрахунку податку правильно виходив з бази оподаткування 513,9 кв.м., зі зменшенням її на 120 кв.м.

Окрім цього, при розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідач, враховуючи, що у власності позивача перебуває нерухоме майно загальною площею більше 500 кв.м., відповідач підставно застосував норму підпункту 266.7.1-1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, збільшивши розмір податкового зобов`язання на 25000 гривень.

Суд переконаний, що платник податку повинен був діяти добросовісно та у випадку необхідності (як у цій справі) звернутися до контролюючого органу про проведення звірки щодо об`єктів оподаткування податком на майно, надавши для огляду оригінали правовстановлюючих та інших документів, як це передбачено підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України. Суд не є місцем для проведення такої звірки, а суддя не підміняє інспектора органу ДПС, що адмініструє відповідний вид податку. Тому платнику податків потрібно спочатку вчинити дії щодо оформлення своїх прав як співласника майна та платника податків, а також завчасно надати контролюючому органу всі необхідні документи та відомості про належні йому об`єкти оподаткування податком на майно, і лише у випадку незгоди з прийнятими за наслідками вивчення таких документів рішеннями звертатися до суду за захистом своїх прав.

Суд встановив, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення № 0-0921 від 21.05.2021 ГУ ДПС в Івано-Франківській області використало визначені ПК України джерела податкової інформації про об`єкти оподаткування податком на майно, діяло в межах повноважень та спосіб, визначені ПК України, тому нема підстав для скасування цього податкового повідомлення - рішення.

Суд також перевірив наданий контролюючим органом розрахунок податку на нерухоме майно та не встановив арифметичних чи логічних помилок, що могли б бути підставою для скасування спірного рішення.

Підсумовуючи свої висновки суд вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 0-0921 від 21.05.2021 відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України. Тому позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є безпідставним, а тому не може бути задоволений судом.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами:

З огляду на відмову в позові, керуючись статтею 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку покласти на позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в цій справі. Відповідач не поніс судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 0-0921 від 21.05.2021.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, код 43142559, адреса: вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.