Справа № 640/20537/19
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 липня 2022 року

м. Київ

справа № 640/20537/19

адміністративне провадження № К/990/15755/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України Загороднюка Андрія Павловича, першого заступника Міністра оборони України Руснака Івана Степановича, за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністра оборони України Загороднюка А. П., першого заступника Міністра оборони України Руснака І. С., в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Міністра оборони України Загороднюка А.П., яке міститься у листі Міністерства оборони України від 25 вересня 2019 року №220/4809, в частині відкликання його із Генеральної прокуратури України з посади начальника відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковника юстиції; визнати протиправним та скасувати рішення першого заступника Міністра оборони України Руснака І. С., яке міститься у листі Міністерства оборони України від 24 вересня 2019 року №220/4791, в частині відкликання із Генеральної прокуратури України начальника відділу роботи з кадрами Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України полковника юстиції ОСОБА_1

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року, в позові відмовлено.

22 червня 2022 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року. Заявник, пославшись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права просить скасувати оскаржені судові рішення та задовольнити позов.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішень Міністра оборони України та його заступника про відкликання з державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального навчального закладу відрядженого військовослужбовця.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив відсутність висновку Верховного Суду щодо неправильного застосування судами пункту 154 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008) щодо військового прокурора та незастосування ними частин першої, другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 3, 8, пункту 14 частини першої статті 92, частини другої статті 131-1 Конституції України; підпунктів 5, 7 частини першої статті 3 Закону України «Про прокуратуру» відповідно до яких діяльність прокуратури ґрунтується на засадах: незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків; частин третьої, п`ятої статті 16 Закону України «Про прокуратуру» відповідно до яких "прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом та щодо обов`язку органів державної поважати незалежність прокурора та утримуватися від здійснення у будь-якій формі впливу на прокурора".

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, за приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду та який вплив такий висновок буде мати для вирішення спору по суті.

Аналізуючи доводи касаційної скарги в цій частині, Верховним Судом установлено, що зміст касаційної скарги викладено шляхом опису обставин справи, з посиланням на приписи Закону України «Про прокуратуру» та Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ), проте ці аргументи заявник не виклав у логічному взаємозв`язку з обставинами цієї справи, що мають індивідуальний характер. Так, доводи ОСОБА_1 зводяться до загальних висловлювань щодо побудови ним кар`єри в органах прокуратури та неправомірності відкликання його за ініціативою Міністерства оборони України. Проте, зміст оскаржуваних судових рішень свідчить, що вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди виходили з того, що позивач, насамперед є військовослужбовцем, відрядженим саме за розпорядженням Міністерства оборони України в інтересах оборони держави та її безпеки до державного органу, а тому може бути відкликаний у будь-який час.

У касаційній скарзі не наведено об`єктивних підстав, що спростовують такі висновки судів першої та апеляційної інстанції, а доводи заявника, з посиланням на приписи Закону України «Про прокуратуру», Закону №113-ІХ, Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», які забороняють прояви дискримінації та Закону України «Про державне оборонне замовлення», зводяться до загальних посилань щодо дотримання конституційних гарантій незалежності прокурорів, заборони проявів дискримінації та забезпечення принципу «незалежності» у діяльності органів прокуратури. Касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо їхнього неправильного застосування судами попередніх інстанцій та необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм саме у цій справі, оскільки вирішуючи спір та відмовляючи в позов, суди виходили із інших критеріїв щодо правового статусу ОСОБА_1 у спірних правовідносинах.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, посилань на правові позиції Верховного Суду, практику Європейського суду з прав людини, без системного зв`язку з обставинами цієї справи та незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності оскаржених рішень. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Суд також відхиляє посилання ОСОБА_1 на приписи підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України, як підставу касаційного оскарження, так як пославшись на ці норми заявник лише указав про ненадання відповідачами доказів, що підтверджують легітимність оскаржуваних рішень та дотримання процедури їхнього прийняття, проте надалі мотиви скарги в цій частині зводяться саме до ненадання судами оцінки доказам, що свідчать про порушення процедури підготовки рішень та не встановлення конкретних підстав іхнього прийняття.

Отже, у скарзі не наведені обґрунтовані мотиви, за яких суд може відкрити касаційне провадження на підставі пунктів 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у справі з подібними правовідносинами не є достатньою підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки норми КАС України вимагають визначення такої норми, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/ не застосування цієї норми права.

Тому лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, викладеного у постанові за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України Загороднюка Андрія Павловича, першого заступника Міністра оборони України Руснака Івана Степановича, за участю третьої особи - Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії повернути особі, яка її подала, у спосіб її надсилання до суду.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко