Справа № 461/2948/22
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2022-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2948/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,

представника позивача Саламахи Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

представник позивача ? Саламаха Надія Володимирівна

( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

до

відповідач ? Львівська митниця Державної митної служби

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, )

про скасування постанови про порушення митних правил

встановив:

Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

17.06.2022 року адвокат Саламаха Н.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби про скасування постанови про порушення митних правил. У прохальній частині позовної заяви позивач просить скасувати постанову Львівської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил № 2431/20900/21 від 15.03.2021 року та закрити справу про порушення митних правил № 2431/20900/21 щодо ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову покликається на те, що 15.03.2022 року Державною митною службою, в особі в.о. заступника начальника -начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Приходько Ю.Б., винесено постанову у справі про порушення митних правил № 2431/20900/21.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 % несплаченої суми митних платежів на суму 15335,85 грн.

Позивач вважає вищевказану постанову незаконною та протиправною.

Зазначає, що притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України відбулось без врахування всіх обставин справи, зокрема, того, що протокол про порушення митних правил складений з істотним порушенням вимог закону, а у позивача був відсутній умисел на внесення неправдивих відомостей у митну декларацію. Вказує, що відповідач діяв упереджено, недобросовісно та нерозсудливо, оскільки позбавив позивача можливості реалізувати надані йому законом права, та маючи підтвердження неправильності оформлення протоколу і неправдивості відображення в ньому обставин все ж вирішив притягнути позивача до відповідальності.

Крім цього, позивач зазначає, що притягнення позивача до відповідальності здійснено з порушенням права позивача на участь при розгляді справи про порушення митних правил.

Позивач стверджує, що постанова про порушення митних правил прийнята без дотримання вимог щодо розумності строку, оскільки, згідно ст. 525 МК України, справа про порушення митних правил мала бути розглянута у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи, однак розглянута майже через 4 місяці з моменту передачі матеріалів Львівській митниці (матеріали передані 29.11.2021 року, а постанова винесена 15.03.2022 року).

Відтак, позивач вважає, що постанова Львівської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил № 2431/20900/21 від 15.03.2021 року підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил № 2431/20900/21 щодо ОСОБА_1 - закриттю.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.06.2022 року поновлено ОСОБА_1 десятиденний строк оскарження постанови про порушення митних правил №2431/20900/21 від 15.03.2022 року Львівської митниці Державної митної служби України та відкрито провадження в адміністративній у справі, справу вирішено розглядати за правилами встановленими статтею 286 КАС України.

30.06.2022 року від представника відповідача Б. Лубоцького надійшов відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судову засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, враховуючи також те, що поважних причин неявки в судове засідання представником відповідача не наведено.

Крім того, суд враховує положення ст. 205 КАС України, відповідно до яких неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що відповідач (уповноважений представник) не з`явився у судове засідання, обізнаний про наявність даного адміністративного позову в провадженні суду, а також повідомлявся про місце, час, дату розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає можливим провести розгляд справи у його відсутності.

При цьому, суд також виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.

Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану

1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану

1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану

1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи та перешкоди для ухвалення законного судового рішення відсутні.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Судом встановлено, що 15.03.2022 року в.о. заступником начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Приходько Ю.Б. винесено постанову, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 300% несплаченої суми митних платежів на суму 15355,85 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 26.10.2021 року ФОП ОСОБА_1 подано митну декларацію типу ІМ40АА, а саме - митну декларацію № UA2091700/2021/084727 на товар «частини машини для видування пляшок з ПЕТ преформ: гідравлічний амортизатор», код УКТЗЕД .

У графі 44 цієї митної декларації міститься посилання на рахунок-фактуру №91404284 від 14.10.2021 року, а у електронному інвойсі наведено основні та додаткові характеристики товару № 1- частина машини для видування пляшок з ПЕТ преформ: гідравлічний амортизатор арт. 5 - 6 шт, гідравлічний амортизатор SP21899 арт. 5 - 10 шт, торгівельна марка Sidel, країна виробництва: US, виробник: «Sidel Blowing&Services».

Вказаний товар переміщувався через Київську митницю (документ контролю доставки UA100290/2021/296364 Ввід 21.10.2021 року) та 26.10.2021 року прибув у зону митного контролю митного поста «Городок» Львівської митниці.

Під час проведення митних формальностей при оформленні зазначеної митної декларації був проведений повний митний огляд у зв`язку із спрацюванням профілів ризику АСАУР-203-1,911-1.

В ході митного огляду, за допомогою цифрового апарата, здійснено ідентифікацію товарів та складено відповідні акти, форма яких затверджена наказом Міністерства фінансів України № 636 від 30.05.2012 року «Про затвердження форми акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу».

У зв`язку з обставинами, встановленими в ході проведення митного огляду, з метою вирішення питання класифікації товарів, згідно митних декларацій типу ІМ40ДЕ № UA209190/2021/084727, посадовою особою відділу митного оформлення № 1 митного поста «Городок» Львівської митниці, був створений запит для перевірки правильності класифікації вантажу від 26.10.2021 року № 21 щодо вантажу по товару № 1 «гідравлічний амортизатор».

Згідно висновку рішення про визначення коду УКТ ЗЕД від 05.11.2021 року № КТ-UA-2021, виданого управлінням адміністрування митних платежів та митно-тарифного забезпечення Львівської митниці на товар «Гідроциліндр лінійної дії: гідравлічний амортизатор арт. 5, гідравлічний амортизатор SP21899 арт. 5, торгівельна марка: Sidel», змінено код УКТ ЗЕД.

Сума несплачених митних платежів, які б мали бути сплачені при митному оформленні зазначеного вище товару, з урахуванням винесеного рішення щодо класифікації товару управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Львівської митниці від 05.11.2021 року № КТ-UA-2021, станом на дату подання до митного оформлення митних декларацій типу ІМ40ДЕ № UA20170/2021/0084727, становить 5111,95 грн.

Відтак, ОСОБА_1 не враховані при здійсненні декларування товарів за МД №UA209170/2021/084727, вимог пункту V ч. 2 правила 2а) основних правил інтерпретації класифікації товарів, примітки 3 до групи 3 до групи 84 та пояснення до товарної позиції 8477 (Закон України «Про митний тариф»).

Відповідальною особою за декларування товарів, згідно митної декларації, є Урбановський СВ., який несе відповідальність за правильність її заповнення.

При розгляді справи про порушення митних правил митний орган прийшов до висновку, що ОСОБА_1 вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Таким чином, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України за те, що ним неправильно визначено код товару при його декларуванні з метою ухилення від сплати митних платежів.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 485 МК України передбачена адміністративна відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Зі змісту диспозиції ст. 485 МК України випливає, що суб`єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчиненням декларантом умисних дій у вигляді, зокрема, заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та особливою метою - ухилення від сплати митних платежів. Тобто, особа при вчиненні правопорушення, передбаченого ст.485 МК України повинна: усвідомлювати, що вона заявляє в митній декларації відомості, які є неправдивими чи надає неправдиві документи; усвідомлювати, що її дії призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення. Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини. Правопорушення, передбачене ст. 485 МК України не може бути вчинене з необережності.

Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 69 Митного кодексу України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 69 Митного кодексу України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Таким чином, факт невідповідності заявленого позивачем в декларації коду товару, коду, визначеному в подальшому митницею, сам по собі не може являтися доказом того, що дії декларанта були направлені на умисну недоплату податків та зборів або ухилення від них.

В постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №640/7258/17 сформовано висновок про те, що для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Таким чином, притягнення особи до відповідальності за ст. 485 МК України можливе лише у разі встановлення умислу особи на внесення неправдивих відомостей до митної декларації.

Разом з тим, у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що при визначенні коду товару керувався нормативним актом - УКТ ЗЕД та поясненнями до розділу XVI, група 84, в яких вказано, що механічні або гідравлічні амортизатори являють собою невід`ємну частину машини або пристрою, до складу яких вони повинні включатися. Тобто, амортизатори, подані окремо, повинні класифікуватися, як частина тих машин і приладдя, на яких вони повинні монтуватися. Тобто, визначення коду товару здійснювалося з врахуванням нормативних вимог, що свідчить про відсутність умислу позивача у наведенні неправдивих відомостей в митній декларації.

Згідно службової записки в.о. заступника начальника - начальника управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Львівської митниці Приходько Ю. №7.4/20-04/254 від 02.02.2022, останній звертався до Управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання з питанням про те, чи мав змогу декларант визначити правильний код товару, використовуючи товаросупровідні документи та провівши фізичний огляд товару

Однак, згідно службової записки відділу кодування та класифікації Управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД, відповідь на поставлене питання не надав, а запропонував з цього приводу звернутися до декларанта.

При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що митний орган звертався з цього приводу до ОСОБА_1 , ці обставини при винесенні оскаржуваної постанови митний орган не досліджував, що свідчить про те, що відповідач при розгляді справи про порушення митних правил не встановив умислу в діях Урбановського СВ.

Натомість, згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом також встановлено, що протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, датований 26.10.2021 року. Саме така дата протоколу зазначена й у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Статтею 494 МК України встановлено, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Протокол про порушення митних правил повинен містити такі дані: 1) дату і місце його складення; 2) посаду, прізвище, ім`я, по батькові посадової особи, яка склала протокол; 3) необхідні для розгляду справи відомості про особу, яка притягується до відповідальності за порушення митних правил, якщо її встановлено; 4) місце, час вчинення, вид та характер порушення митних правил; 5) посилання на статтю цього Кодексу, що передбачає адміністративну відповідальність за таке порушення; 6) прізвища та адреси свідків, якщо вони є; 7) відомості щодо товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення та документів, вилучених згідно із статтею 511 цього Кодексу; 8) інші необхідні для вирішення справи відомості. Протокол підписується посадовою особою, яка його склала. Якщо при складенні протоколу була присутня особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, протокол підписується і цією особою, а за наявності свідків - і свідками. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, має право дати пояснення та висловити зауваження щодо змісту протоколу, а також письмово викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу. Власноручно викладені цією особою пояснення додаються до протоколу, про що до протоколу вноситься відповідний запис із зазначенням кількості аркушів, на яких подано такі пояснення. У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою. У разі потреби в протоколі зазначаються також місце, дата і час розгляду справи про порушення митних правил. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Однак, судом встановлено, що всупереч наведеним законодавчим положенням, при складенні протоколу від 26.10.2021 року у справі про порушення митних правил № 002426/20900/21 державним інспектором відділу митного оформлення № 1 МП «Городок» Львівської митниці Сенько І.Д. допущено наступні порушення:

-підставою виявлення порушення, допущеного ОСОБА_1 , вказано рішення про визначення коду товару від 05.11.2021 року, якого ще не існувало на момент складення протоколу 26.10.2021;

-в матеріалах справи відсутні докази про те, що протокол надсилався чи вручався ОСОБА_1 , хоча такий був складений за відсутності Урбановського СВ., про що міститься відмітка у протоколі (як стверджує позивач такий даний протокол йому не надсилався);

-в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст. 498 МК України та можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу;

-в протоколі про порушення митних правил від 26.10.2021 року вказаний РНОКПП не ОСОБА_1 - НОМЕР_1 , а невідомої особи НОМЕР_3 , що підтверджується паспортними даними ОСОБА_1 зазначеними у позовній заяві;

-протокол складений за неправильну класифікацію товарів, визначену в митній декларації від 20.06.2019 року, а притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за неправдиві відомості, внесені ним до декларації від 26.10.2021 року.

Таким чином, протокол про порушення митних правил від 26.10.2021 року не міг бути належним та допустимим доказом у справі про порушення митних правил через допущені при його оформленні істотні помилки та наведені в ньому обставини, які не відповідають дійсності. При цьому, невідповідність вказаного протоколу вимогам закону підтверджена й доповідною запискою в.о. заступника начальника - начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Приходько Ю. складеною на ім`я в.о. начальника Львівської митниці Меньшикова Д. від 17.03.2022 року.

У випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, посадова особа уповноважена на розгляд протоколу не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а органом уповноваженим на розгляд справи).

Однак, митний орган при розгляді справи про порушення ОСОБА_1 митних правил залишив поза увагою допущені інспектором порушення при складенні протоколу та притягнув ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України, зокрема на підставі протоколу який містив низку наведених вище неточностей та помилок.

Відповідно до ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно ст. 525 МК України, права про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою митного органу або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Статтею 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній при розгляді щодо нього справи про порушення митних правил за ст. 485 МК України.

Крім цього, судом встановлено, що ОСОБА_1 також не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду щодо нього справи про порушення митних правил, що мало місце 15.03.2022 року.

З наданих митним органом на адвокатський запит документів вбачається, що повідомлення про те, що розгляд справи щодо ОСОБА_1 відбудеться 15.03.2022 року направлене йому рекомендованим листом через «УКРПОШТУ» 23.02.2022 року, тобто, за день до введення в Україні воєнного стану внаслідок вторгнення російської федерації.

Згідно повідомлення з офіційного сайту «УКРПОШТИ» від 24.02.2022, відділення Укрпошти 24.02.2022 року працювати не будуть, а посилки будуть доставлені, як тільки дозволить ситуація.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення №445 повідомлення про дату розгляду справи про порушення митних правил, призначеної на 15.03.2022 року, вкладено оператором в поштову скриньку 30.03.2022 року, тобто, вже після винесення постанови від 15.03.2022 року.

Таким чином, станом на 15.03.2022 року в митного органу не було підтвердження того, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про розгляд щодо нього справи про порушення митних правил за ст. 485 МК України.

Наведені обставини виключали можливість розгляду 15.03.2022 року справи про порушення ОСОБА_1 митних правил за його відсутності та винесення оскаржуваної постанови.

Натоміть, розгляд справи про порушення ОСОБА_1 митних правил за його відсутності, без належного його повідомлення призвів до неможливості реалізації ним прав, передбачених ст. 498 МК України та ст. 268 КУпАП.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 30.01.2020 року у справі № 482/9/17, «Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 188-42 КУпАП розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП. Колегія суддів враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти особу, що якої застосовується адміністративне стягнення не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи».

За таких обставин, позбавлення ОСОБА_1 можливості реалізації його прав, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, внаслідок необізнаності його із датою та часом розгляду справи про порушення митних правил, свідчить про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови від 15.03.2022 року.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Гарантії забезпечення права на захист, а також обов`язок дотримання положень чинного законодавства під час адміністративного провадження суб`єктами владних повноважень спрямовані, серед іншого, на те, що, у постанові про притягнення особи до відповідальності повинно бути обґрунтовано і вмотивовано наведено юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ. Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються:

1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів;

2) поясненнями свідків;

3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності;

4) висновком експерта;

5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до наступних висновків.

Притягнення позивача до відповідальності за ст. 485 МК України відбулось без врахування всіх обставин справи, зокрема, того, що протокол про порушення митних правил складений з істотним порушенням вимог закону, та належної оцінки того, що у позивача був наявний чи відсутній умисел на внесення неправдивих відомостей у митну декларацію.

Відповідач позбавив позивача можливості реалізувати надані йому законом права, та маючи підтвердження неправильності оформлення протоколу і неправдивості відображення в ньому обставин притягнув позивача до відповідальності.

Притягнення позивача до відповідальності здійснено з порушенням права позивача на участь при розгляді справи про порушення митних правил, що само по собі є грубим порушенням права на захист.

Наведені представником відповідача у відзиві на позовну заяву доводи не спростовують наведених вище судом обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова Львівської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил № 2431/20900/21 від 15.03.2021 року підлягає скасуванню.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід направити на новий розгляд до Львівської митниці. При цьому, під час розгляду справи уповноваженому органу слід врахувати обставини, наведені у даному судовому рішенні, які стали підставою для скасування оскаржуваної постанови, усунути вказані недоліки та належним чином оцінити доводи позивача щодо відсутності у його діях складу правопорушення.

Водночас, суд вважає, що у даній справі відсутні законні підстави для закриття провадження на даному етапі адміністративного провадження, адже обставини на які посилається позивач підлягають перевірці під час нового розгляду справи митним органом.

Таким чином, виходячи з наведених вище доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного сплачений позивачем судовий збір у розмірі 496,20 гривень підлягає стягненню з Львівської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову Львівської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил № 2431/20900/21 від 15.03.2021 року, згідно з якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів на суму 15335,85 гривень.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України направити на новий розгляд до Львівської митниці Державної митної служби України.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Представник позивача ? Саламаха Надія Володимирівна

( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач ? Львівська митниця Державної митної служби

(79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ).

Повний текст судового рішення складений 01.07.2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.