Справа № 140/3148/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3148/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (далі - Головне управління ДСНС України у Волинській області, відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010 та зобов`язання провести індексацію заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010;

- визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2007-2009 роки у розмірі місячного грошового забезпечення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що проходила службу в органах внутрішніх справ, МНС та в органах і підрозділах цивільного захисту з 14.04.1997 по 09.12.2010. Наказом ГУ МНС України у Волинській області від 03.12.2010 №71 була звільнена зі служби та виключена зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

На її звернення в січні 2022 року щодо нарахування і виплати належних під час проходження служби та невиплачених при звільненні компенсацій, зокрема, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації грошового забезпечення за час проходження служби в органах внутрішніх справ, МНС та в органах і підрозділах цивільного захисту, листом від 04.02.2022 №48-01-577/48-12 Головне управління ДСНС України у Волинській області повідомило, що грошова допомога для оздоровлення була виплачена позивачу в грудні 2010 року; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачувалась у зв`язку з обмеженим фінансуванням; у листі відповідача була відсутня інформація щодо нарахування та виплати індексації за час проходження позивачем служби в підрозділах цивільного захисту.

Позивач вважає, що оскільки ні сум, ні періодів, у яких здійснювалась виплата індексації, відповідач не вказав, то виплата їй індексації грошового забезпечення фактично не проводилась. Вказує, що індексація грошового забезпечення, передбачена Законом України Про індексацію грошових доходів населення, є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці і проведення індексації грошового забезпечення, заробітної плати у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляції) та є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення зазначає, що відповідно до пункту 20.1 розділу ХХ та пункту 19.1 розділу ХІХ наказу МНС від 10.06.2008 №447 «Про затвердження Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, при наданні щорічної основної відпустки в розмірах, що не перевищують їх місячного грошового забезпечення; а також один раз на рік може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Право позивача на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань передбачено також постановою КМУ від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 24.05.2022 (а.с.49-59) відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обгрунтовує тим, що відповідно до довідки про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.04.1997 по 09.12.2010 індексація грошового забезпечення позивачу у 1997 - 2002, не проводилась оскільки індекс споживчих цін не перевищував величини порога індексації. Так, відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції 1998 року) обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Згідно даних з офіційних джерел (Держстат України) з квітня 1997 по 30.06.2002 індекс споживчих цін не перевищував 105 відсотків. Також, відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції 2002 року) індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток, однак в періоді з липня по листопад 2002 року індекс споживчих цін не перевищував 101 відсоток, тому індексація грошового забезпечення позивачу в цей період також не проводилась. Поріг індексації перевищено лише в грудні 2002 року (101,4%). Індексація грошового забезпечення з 2003 року позивачу виплачувалась згідно з статтею 5 Закону №1282-ХІІ (підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону). Також з прийняттям у 2003 році Закону України Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 06.02.2003 №491-IV (далі-Закон № 491-IV) відбулось проведення індексації грошових доходів населення, а обчислення індексу споживчих цін для його проведення провадилось наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону №491-IV. Отже, починаючи з серпня 2003 року (оскільки ОСОБА_1 перебувала у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років на період з 15.02.2003 до 01.08.2003) позивачу належним чином було проведено індексацію грошового забезпечення. В подальшому індексація грошового забезпечення обчислення індексу споживчих цін позивачу починалась за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому пункту 1 Порядку №1078 (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка). Таким чином, індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 проводилась у 2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010 роках.

Твердження позивача, про протиправну бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати їй грошової допомоги для оздоровлення за 2007-2009 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки є безпідставними та такими що не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Відповідно до розділів ХІX, XX Інструкції №447 (яка була чинною під час проходження служби позивачем) особам рядового і начальницького складу за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та один раз на рік матеріальна допомога на оздоровлення (як правило, при наданні щорічної основної відпустки) в розмірах, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Підставою для виплати особі рядового і начальницького складу таких видів матеріальної допомоги є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати (із обов`язковим зазначенням суми) зазначеної матеріальної допомоги. Також, матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується. Звертає увагу суду на те, що рапортів з проханням надати позивачу такого виду допомоги в справі останньої немає.

Зазначає, що надання матеріальної допомоги згідно законодавства, що діяло на період проходження позивачем служби це право/рішення начальника органу управління (підрозділу), а не обов`язок, на підставі рапорту особи яка проходить службу, за умови передбачення вказаних видів видатків в кошторисі для виплати грошового забезпечення на певний період надавати таку допомогу.

Пунктом 1.4 Розділу I Інструкції №447 визначено, що грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення) виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення особового складу.

Зазначає, що згідно інформації про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки, ОСОБА_1 отримувала матеріальну допомогу на оздоровлення: у 2007 році - у розмірі 545,49 грн; у 2008 році у розмірі 682,50 грн; у 2009 році - 200 грн; у 2010 році 485,00 грн, що спростовує твердження позивача про те, що матеріальну допомогу на оздоровлення їй було виплачено лише у 2010 році.

Матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у 2007-2010 роках позивачу не виплачувалась, у зв`язку з відсутністю фінансування на даний вид видатків в кошторисі для виплати грошового забезпечення за дані періоди. При цьому, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та відповідно 2008, 2009, 2010 роки такої виплати не передбачалось.

Головне управління ДСНС України у Волинській області, як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки виключно у межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом.

Крім того, позивачу при звільненні був наданий для ознайомлення «грошовий атестат» з інформацією щодо її грошового забезпечення в розрізі кожної суми, яка була нарахована та виплачена під час звільнення. На дату звільнення позивач не мала зауважень щодо виплати її грошового забезпечення та заперечень щодо остаточного розрахунку при звільнені.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління ДСНС України у Волинській області діяло у межах та у спосіб, визначені законами та іншими нормативними актами України під час нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення, з огляду на що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству.

З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 14.04.1997 по 09.12.2010 проходила службу в органах та підрозділах служби цивільного захисту України безперервно та наказом начальника Головного управління ДСНС України у Волинській області від 03.12.2010 №71 ОСОБА_1 , радіотелефоніст 13-ої самостійної державної пожежної частини смт Маневичі Головного управління ДСНС України у Волинській області, була звільнена зі служби у відставку (з виключенням з військового обліку, з кадрів МНС, списків особового складу органів та підрозділів цивільного захисту, всіх видів забезпечення) за пунктом 99 підпункту «з» (за станом здоров`я) з 09.12.2010 (а.с.6-7,14).

12.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління ДСНС України у Волинській області з заявою про надання інформації щодо нараховування та виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати за час проходження військової служби. У випадку не нарахування вказаних виплат, просила здійснити їх нарахування та виплату (а.с.10-11).

Головне управління ДСНС України у Волинській області листом від 04.02.2022 №48-01-577/48-12 повідомило позивача, що матеріальна допомога на оздоровлення була виплачена у грудні 2010 року на підставі наказу 13 СДПЧ смт Маневичі Головного управління ДСНС України у Волинській області від 17.12.2010 №133. У зв`язку з обмеженим фінансуванням матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачувалась (а.с.8-9).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати їй індексації грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки, позивач звернулася до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2 статті 101 Кодексу цивільного захисту України порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Положенням про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області визначено, управління утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Під час проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ та підрозділах Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій виплата грошового забезпечення проводилась відповідно до Указу Президента України №926/96 від 04.10.1996 Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ, наказу МВС України №501 від 30.06.2005 Про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, Інструкції Про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженою наказом МНС від 10.06.2008 №447, яка була чинною до 16.06.2015, постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до частини 2 статті 125 Кодексу цивільного захисту України, порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок та умови встановлювалися постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова №1294).

У відповідності до п. 1 Постанови №1294 передбачалося, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №1294 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавалось право надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Зазначені допомоги є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту визначені Постановою №1294 та розділами ХІХ, ХХ «Інструкції про виплату грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту», затвердженої наказом Міністра з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 10.06.2008 №447 (Далі Інструкція №447), зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 07.07.2008 за № 612/15303.

Пунктом 1.4 Розділу I Інструкції №447 визначено, що грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення) виплачується в межах асигнувань, визначених у кошторисі органу управління (підрозділу) на грошове забезпечення особового складу.

Відповідно до пунктів 19.1, 19.2 розділу ХІХ Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Підставою для виплати особі рядового і начальницького складу матеріальної допомоги є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати (із обов`язковим зазначенням суми) зазначеної матеріальної допомоги. Матеріальна допомога за минулий рік у поточному році не виплачується (пункт 19.9 розділу ХІХ Інструкції №447).

Відповідно до пунктів 20.1, 20.2 розділу ХХ Інструкції №447 особам рядового і начальницького складу, в тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням начальника органу управління (підрозділу) один раз на рік може надаватися матеріальна допомога на оздоровлення, як правило, при наданні щорічної основної відпустки в розмірах, що не перевищують їх місячного грошового забезпечення. Підставою для виплати особі рядового і начальницького складу матеріальної допомоги є рапорт особи рядового і начальницького складу з проханням надати їй зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ начальника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати (із обов`язковим зазначенням суми) зазначеної матеріальної допомоги.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань належить до додаткових одноразових видів грошового забезпечення та нараховується та виплачується за рішенням начальника органу управління (підрозділу) у межах отриманих установою асигнувань. Визначальним для вирішення питання про виплату матеріальна допомога на оздоровлення є факт перебування особи у відповідному періоді у щорічній відпустці та факт звернення такої особи до керівництва із відповідним рапортом про надання допомоги.

Як вбачається з довідки Головного управління ДСНС України у Волинській області від 24.05.2022 №48-01-1752-1/48-04 (а.с.46 зворот), ОСОБА_1 нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення: у 2007 році - в розмірі 545,49 грн; у 2008 році - в розмірі 682,50 грн; у 2009 році в розмірі 200,00 грн; у 2010 році в розмірі 485,00 грн.

Таким чином, твердження позивача про те, що матеріальну допомогу на оздоровлення їй було виплачено лише у 2010 році є безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Разом з тим, з вказаної довідки вбачається, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань у 2007-2010 роках позивачу не виплачувалась.

Підставою для невиплати вказаної допомоги відповідач зазначає відсутність фінансування на даний вид видатків у кошторисі на 2007-2010 роки. Крім того, позивач не надала суду доказів звернення до відповідача із рапортом про виплату їй матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у 2007-2010 роках.

На підставі аналізу наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань згідно законодавства, що діяло на період проходження позивачем служби це право/рішення начальника органу управління (підрозділу), а не обов`язок, яке могло бути реалізоване на підставі рапорту особи яка проходить службу, за умови передбачення вказаних видів видатків в кошторисі для виплати грошового забезпечення в межах затвердженого фонду оплати праці, або не реалізоване взагалі.

У свою чергу, Головне управління ДСНС України у Волинській області, як розпорядник бюджетних коштів, проводить видатки виключно у межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом.

Виходячи з встановлених обставин, надане керівнику державного органу право надавати матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань не могло бути реалізоване у зв`язку з відсутністю в кошторисі установи коштів на відповідні цілі.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і зобов`язання здійснити нарахування та виплату вказаних допомог, слід відмовити.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог, які стосуються виплати позивачеві індексації грошового забезпечення за період з 14.04.1997 по 09.12.2010, суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України від 03.07.1991 №1282-XII Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон №1282-ХІІ, в редакції Закону України від 25.04.1997 №234/97-ВР, що набрав чинності 06.01.1998) встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх грошових доходів.

Відповідно до статті 3 Закону №1282-ХІІ (тут і надалі в редакції, чинній на час спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, що одержуються ними в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії; соціальна допомога (сім`ям з дітьми, по безробіттю, тимчасовій непрацездатності тощо); стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника тощо. Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, крім передбачених частиною першою цієї статті.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено підстави проведення індексації: обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків.

Відповідно до положень статті 5 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян у межах трикратної величини вартості межі малозабезпеченості. Повній індексації підлягають доходи в межах величини вартості межі малозабезпеченості. Якщо доход перевищує величину вартості межі малозабезпеченості, то його частина у межах подвійної величини вартості межі малозабезпеченості індексується у розмірі 80 відсотків, наступна частина доходу у межах величини вартості межі малозабезпеченості у розмірі 70 відсотків. Частина грошового доходу, що перевищує трикратну величину вартості межі малозабезпеченості, індексації не підлягає. Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону. Порядок провадження індексації грошових доходів громадян визначається Кабінетом Міністрів України згідно з законодавством.

07.05.1998 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №663 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів громадян (далі Порядок №663), якою регулювався порядок проведення індексації грошових доходів населення з дати його прийняття (до 17.07.2003 - до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення).

Пунктом 1 Порядку №663 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 105 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку №663 індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація доходів позивача у період з 01 січня 1999 року повинна була здійснюватись відповідно до приписів Закону №1282-ХІІ та Порядку №663.

Відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку №663 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 1998 року №2034) сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку №663 обумовлено, що індекс споживчих цін обчислюється Держкомстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків. Для здійснення індексації грошових доходів громадян застосовується індекс споживчих цін, зменшений на величину порогу індексації. При цьому приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, зменшений на величину порогу індексації, наведено у додатку 2.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. У разі коли підвищення розміру мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії не супроводжується підвищенням грошових доходів громадян, що підлягають індексації, передбачених пунктом 2 цього Порядку, або коли це підвищення не перевищує гарантії, встановленої Законом №1282-ХІ, грошові доходи індексуються на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 цього Порядку.

За наведеними правилами індексація здійснюється у тому разі, коли індекс споживчих цін досяг порогу 105 відсотків. При цьому для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян необхідно знати, коли відбулося підвищення розмірів мінімальної заробітної плати для працюючих (тобто, який місяць є базовим для обчислення індексу споживчих цін) та чи відбулося внаслідок підвищення розмірів мінімальної заробітної плати підвищення грошових доходів (заробітної плати чи грошового забезпечення). Фактично право працівників на індексацію доходів пов`язане з рівнем мінімальної заробітної плати, підвищення якої мало наслідком зміну базового місяця для розрахунку індексації. У тому випадку, коли дохід не перебуває в залежності від показників мінімальної заробітної плати, індексація проводиться на загальних підставах, передбачених пунктами 1 і 4 Порядку №663.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1999 №1321 внесено зміни до пункту 5 Порядку №663, абзац четвертий якого викладено в такій редакції: У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, соціальної допомоги та стипендії місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

Отже, при проведенні індексації оплати праці використовуються такі поняття, як індекс споживчих цін, поріг індексації, базовий місяць та коефіцієнт індексації.

Законом України від 25.12.1998 №366-XIV Про встановлення величини вартості межі малозабезпеченості та розміру мінімальної заробітної плати на 1999 рік встановлений новий розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 1999 року з поетапним її наближенням протягом року до величини вартості межі малозабезпеченості. Отже, січень 1999 року є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення, якщо мінімальну заробітну плату встановлено з 01 січня 1999 року (згідно з чинним законодавством). У такому разі обчислення індексу споживчих цін починається з лютого 1999 року, поки індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком, не перевищить поріг індексації 105 відсотків (з урахуванням наведеного у додатку 2 прикладу індекс споживчих цін наростаючим підсумком перевищив 105% - величину порога індексації - у травні 1999 року (106,9%).

Законом України від 07.02.2002 №3027-III Про внесення зміни до Закону України Про індексацію грошових доходів населення статтю 4 Закону №1282-ХІІ викладено у такій редакції: Індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів громадян провадиться з наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Закон набрав чинності з 01 липня 2002 року, а тому з цієї дати встановлено новий поріг індексації у розмірі 101 відсоток.

За змістом статті 1 Закону №1282-ХІІ у новій його редакції згідно із Законом України Про внесення змін до Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про індексацію грошових доходів населення поріг індексації величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Грошове забезпечення і надалі є об`єктом індексації. При цьому індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону №1282-ХІІ в редакції Закону №491-IV).

Статтею 4 цього Закону обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

17.07.2003 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1078, якою затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Пунктом 1 Порядку №1078 обумовлено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №49l-ІV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення і для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (тобто, 101%).

Пунктом 5 Порядку №1078 було встановлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної допомоги сім`ям з дітьми, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться.

У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 02.10.2003 №024-11 (яке відповідно до пункту 14 Порядку №1078 має повноваження надавати роз`яснення щодо застосування цього Порядку) роз`яснювалося, що оскільки фактичний індекс споживчих цін за березень 2003 року перевищив поріг індексації і становив 101,1%, то право на індексацію відбулося в травні, тобто грошові доходи за травень згідно з Порядком мають індексуватися на 1,1% (101,1 - 100). Для подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Тобто, починаючи з квітня 2003 року розпочалося обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком до чергового перевищення порогу. Оскільки індекс споживчих цін за квітень - серпень не перевищив поріг індексації і становив 99,0% (1,007 х 1,00 х 1,001 х 0,999 х 0,983 = 99,0), доходи продовжують індексуватися на 1,1%. При цьому слід мати на увазі, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих за цей місяць, не проводиться (пункт 5 Порядку). Обчислення індексу для проведення індексації в тому випадку починається з місяця, що настає за базовим.

Відповідно до наданої до суду довідки від 24.05.2022 №48-01-1752-2/48-04 (а.с.44 зворот) про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.04.1997 по 09.12.2010, індексація грошового забезпечення позивачу у 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002 не проводилась, оскільки індекс споживчих цін не перевищував величини порога індексації.

Як зазначив відповідач, відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції 1998 року) обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 105 відсотків (величина порога індексації). Згідно даних з офіційних джерел (Держстат України) з квітня 1997 по 30.06.2002 індекс споживчих цін не перевищував 105 відсотків. Також відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ (в редакції 2002 року) індексація грошових доходів громадян провадиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсоток, однак в періоді з липня по листопад 2002 року індекс споживчих цін не перевищував 101 відсоток, тому індексація грошового забезпечення позивачу в цей період також не проводилась. Поріг індексації перевищено лише в грудні 2002 року (101,4%). Індексація грошового забезпечення з 2003 року позивачу виплачувалась згідно статті 5 Закону №1282-ХІІ (підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, при виконанні умов індексації, передбачених статтею 4 цього Закону).

З прийняттям у 2003 році Закону України Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 06.02.2003 №491-IV (далі - Закон №491-IV) відбулось проведення індексації грошових доходів населення, а обчислення індексу споживчих цін для його проведення провадилось наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону №491-IV.

Отже, починаючи з серпня 2003 року (оскільки, ОСОБА_1 у період з 15.02.2003 до 01.08.2003 перебувала у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років) позивачу належним чином було проведено індексацію грошового забезпечення.

В подальшому індексація грошового забезпечення обчислення індексу споживчих цін позивачу починалась за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому пункту 1 Порядку №1078 (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка).

Згідно з довідкою від 24.05.2022 №48-01-1752-2/48-04 (а.с.44 зворот) про нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, наданої Головним управлінням ДСНС України у Волинській області, позивачу в 2003, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010 роках проводилось нарахування та виплата індексації грошового забезпечення. Факт нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за вказані періоди підтверджується також наданими до матеріалів справи розрахунковими листами з нарахування заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.33-40).

Таким чином, відповідач правомірно не нараховував індексацію заробітної плати позивачу у період з 1997 по 2002 рік, та надав належні докази щодо проведення нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення в період з 2003 по 2010 рік згідно з вимогами Закону №1282-ХІІ та положень Порядку №663, а в подальшому Порядку №1078.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності щодо не проведення нарахування та виплати позивачу індексації заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010 та зобов`язання провести індексацію заробітної плати у вказаний період є безпідставними та необгрунтованими, а тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій щодо проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 14.04.1997 по 09.12.2010, грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2009 роки та відсутність правових підстав для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2007-2010 роки, з огляду на що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (43020, Волинська область, м. Луцьк, вул. Електроапаратна, 6, ).

Суддя Т.М. Димарчук