Справа № 160/14240/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року м. Дніпросправа № 160/14240/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши в м. Дніпро у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року (суддя Юхно І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення компенсації за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позов задоволено.

Суд вирішив стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у період з 2015 по 2021 роки у сумі 321 149,48 грн. (сума вказана без утримання податку та інших обов`язкових платежів).

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не враховано вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 №100, за яким обчислення заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації. Також зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що виплата заробітку за час вимушеного прогулу була здійснена вже після фактичного звільнення позивача та проведення з ним розрахунку, відтак сума вимушеного прогулу не могла бути врахованою.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача апеляційну скаргу підтримав.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як було встановлено судом першої інстанції, наказом прокурора Дніпропетровської області від 14.12.2015 № 2242к позивача було звільнено з посади старшого прокурора прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської області за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру») з 14 грудня 2015 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 року у справі № 804/395/16 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Дніпропетровської області №2242к від 14.12.2015 р. про звільнення з 14 грудня 2015 року молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади старшого прокурора прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської області за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»);

Поновлено ОСОБА_1 в органах Дніпропетровської обласної прокуратури відповідно до рейтингового списку кандидатів для зайняття посад прокурорів Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області; стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середньомісячній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.12.2015р. по 28.10.2020 р. у розмірі 577 039,68 грн.;

Відмовлено в задоволенні іншої частини позовних вимог.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 в справі № 804/395/16 було змінено, а саме: викладено абзац четвертий резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 р. в справі № 804/395/16 в наступній редакції: «Стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середньомісячній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2015 р. по 28.10.2020 р. у розмірі 1 397 754, 54 (один мільйон триста дев`яносто сім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 54 коп.;

В іншій частині рішення залишено без змін.

30.06.2021 Дніпропетровською обласною прокуратурою на підставі рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №804/395/16 прийнято наказ №1606к, відповідно до якого, зокрема, скасовано наказ прокурора Дніпропетровської області від 14.12.2015 № 2242к про звільнення ОСОБА_1 з посади старшого прокурора прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської області за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру») з 14 грудня 2015 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого прокурора прокуратури м.Дніпропетровська Дніпропетровської області та органах прокуратури з 15 грудня 2015 року.

Наказом, Дніпропетровської обласної прокуратури від 08.07.2021 №1685к звільнено ОСОБА_1 з посади старшого прокурора прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської області та органів прокуратури з 09 липня 2021 року у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 за липень 2021 позивачеві нараховано компенсацію при звільненні за невикористані дні щорічної відпустки у кількості 251 днів у загальній сумі 51050,89 грн., виходячи з посадового окладу 1 810,00 грн.

Не погоджуючись з виплаченою сумою компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, позивач звернувся до керівника Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою від 09.08.2021, в якій посилався на те, що відповідачем неправильно розраховано компенсацію за дні невикористаної відпустки, а саме: до фактичного заробітку не включено виплати за час вимушеного прогулу, як це передбачено Порядком обчислення середньої заробітної плати від 08.02.1995 №100, та просив виплатити компенсацію за всі дні невикористаних відпусток за період з 2015 по 2021 роки у відповідності до діючого законодавства.

Листом Дніпропетровської обласної прокуратури за підписом першого заступника керівника обласної прокуратури на вказане звернення (від 09.08.2021 вхід.№42330-21) ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури №1685к від 08 липня 2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади старшого прокурора прокуратури м.Дніпропетровська Дніпропетровської області та з органів прокуратури з 09 липня 2021 року за власним бажанням. Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 було здійснено 09 липня 2021 року. Виплату заробітку за час вимушеного прогулу на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2021 року у справі №804/395/16 ОСОБА_1 було здійснено 04 серпня 2021 року. Отже, розрахунок компенсації за невикористані дні щорічної відпустки здійснено обґрунтовано та підстав для її перерахунку не вбачається.

Не погоджуючись із розрахунком компенсації за невикористану відпустку за період з 2015 по 2021 роки, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що в даному випадку компенсація за невикористані відпустки була виплачена позивачу при звільненні 09.07.2021. Тобто, при обчисленні компенсації за невикористані відпустки відповідач мав використати середню заробітну плату за останні 12 календарних місяців роботи, що передували виплати компенсації за невикористані відпустки, а саме: з 09.07.2020 по 08.07.2021.

За висновками суду першої інстанції, відповідач мав нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у період з 2015 по 2020 років за 251 день невикористаної відпустки у загальній сумі 372 200,37 грн. (251 х 1482,87 грн.), враховуючи, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №804/395/16, яка в силу ч.1 ст.325 КАС України набрала законної сили 05.05.2021, було встановлено, що середньоденний заробіток позивача з 06.09.2017 по 28.10.2020 складає 1 482,87 грн. (473,76 грн. х 3,13 коефіцієнт підвищення) відповідно.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Ст. 24 Закону «Про відпустки» передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Як було встановлено судом першої інстанції, між сторонами немає спору щодо права позивача на отримання компенсації за невикористані дні відпусток у період з 2015 по 2020 роки, а також кількісті цих днів, а саме: 251 день.

Спір виник внаслідок різного підходу до обчислення розміру компенсації за невикористані дні відпусток.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому Постановою КМУ від 08.02.1995 №100, Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №804/395/16, було встановлено, що середньоденний заробіток позивача з 06.09.2017 по 28.10.2020 складає 1 482,87 грн. (473,76 грн. х 3,13 коефіцієнт підвищення) відповідно.

Судом першої інстанції вірно було взято до уваги, що виплату заробітку за час вимушеного прогулу на підставі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №804/395/16 ОСОБА_1 було здійснено 04.08.2021 не з вини позивача.

В силу приписів пунктів 2, 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, судом першої інстанції вірно було встановлено, що середньоденний заробіток позивача за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки складає 1 482,87 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначеного не спростовують.

Таким чином, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про стягнення компенсації за невикористану відпустку залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 06 липня 2022 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш