Справа № 275/294/22
Суддя: Миколайчук П. В.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 275/294/22
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

05 липня 2022 року смт.Брусилів

Брусилівський районний суду Житомирської області у складі

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І,

вирішуючи в порядку письмового провадження питання про призначення до розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Брусилівського районного суду Житомирської області 22.06.2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування, за яким було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання.

Після зміни складу суду на стадії судового розгляду після відкриття провадження, 04.07.2022 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Брусилівського районного суду Житомирської області матеріали указаної адміністративної справи було передано до провадження судді Миколайчука П.В. у зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід судді, в провадженні якого перебувала указана адміністративна справа до цього.

Вирішуючи в порядку письмового провадження питання про призначення до розгляду справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 35 КАС України у разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За змістом ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, приписи статті 289 КУпАП, як і статті 286 КАС України, пов`язують початок перебігу строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моментом її прийняття або з моментом її отримання і такий строк визначено в десять днів.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з праві людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушення права на справедливий суд (рішення у справі Станков проти Болгарії від 12 липня 2007 року).

Суд, в контексті спірних правовідносин, вважає за доцільне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З позову вбачається, що про винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 27.12.2021 позивач дізнався не пізніше 14.02.2022 року дня звернення з ним зі скаргою на дану постанову до Головного управління НП України у Житомирській області.

У позові позивач вказує, що строк на звернення до суду в червні 2022 року ним не пропущено, так як він обчислюється з моменту отримання відповіді на свою скаргу в червні 2022 року згідно вимог ч. 4 ст. 122 КАС України.

Відповідно ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено - постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже законодавцем передбачено альтернативний порядок оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Цей порядок не є досудовим порядком вирішення спору, оскільки передбачає можливість оскарження або до вищестоящого органу чи до суду, у порядку визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Тобто, звернення особи до вищестоящого органу зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення не є досудовим вирішенням спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав, що підтверджує відсутність підстав для встановлення тримісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом згідно вимог ч. 4 ст. 122 КАС України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права знаходить своє відображення у постанові Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі №522/14986/19, який суд враховує на підставі ч. 5 ст. 242 КАС України.

За цих підстав, твердження позивача щодо не пропущення строків звернення до адміністративного суду в червні 2022 року, оскільки ним в лютому 2022 року було подано скаргу на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у вищестоящий орган та отримано відповідь на неї лише в червні 2022 року є безпідставними, а тому суд приходить до висновку, що позов подано після спливу строків на оскарження постанови, визначених у ст. 289 КУпАП та ст. 286 КАС України.

Відповідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 не заявляв клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, та відповідно, питання про поновлення вказаного строку не вирішувалось судом при відкритті провадження 24.06.2022 року.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що після відкриття провадження та зміни складу суду, судом було встановлено, факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та відсутність клопотання позивача про поновлення пропущеного строку.

З огляду на вищезазначене, суд вважає що позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі до ч. 3 ст. 123 КАС України.

Згідно частини п`ятої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається вразі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Згідно квитанції № 0.0..1 від 22.06.2022 року, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн (а.с. 4).

Враховуючи вище викладене та з урахуванням того, що позивачем при поданні позовної заяви дійсно був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн, а позов судом залишається без розгляду, суд приходить до висновку про необхідність повернення сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 118, 120, 121, 122, 123, 160, 161, 169, 248, 256 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Житомирській області про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною та її скасування - залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 у судовий збір у розмірі 992,40 грн, сплачений на підставі квитанції квитанції № 0.0..1 від 22.06.2022 року, оригінал якої залишити в матеріалах справи.

Копію ухвали про повернення позову надіслати особі, яка її подала.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 05.07.2022.

Суддя П. В. Миколайчук