Справа № 620/3237/22
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/3237/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи у Пінському виробничому прядильно-трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня з 03.08.1983 по 17.07.1985, у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка з 02.09.1985 по 12.09.1987 до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Пінському виробничому прядильно-трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня з 03.08.1983 по 17.07.1985, у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка з 02.09.1985 по 12.09.1987;

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ", яка викладена у листі від 23.10.2021 №2500-0304-8/54226, та оформлена протоколом 06.10.2021 №59 у зв`язку з відсутністю необхідного трудового (страхового) стажу;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка викладена у листі у листі від 23.10.2021 №2500-0304-8/54226, та оформлена протоколом 06.10.2021 №59;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83а, м. Чернігів, 14005, ) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.11.2020.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно в порушення вимог чинного законодавства відмовлено їй у призначенні пенсії за віком у відповідності до наявного страхового стажу, оскільки останньою надано всі необхідні підтверджуючі документи. Дії відповідача, зокрема, щодо не врахування періодів роботи позивача з 03.08.1983 по 17.07.1985 та з 02.09.1985 по 12.09.187 до страхового стажу роботи та відмова у призначенні пенсії за віком (протокол №59 від 06.10.2021) є протиправними та такими, що не гуртуються на нормах чинного законодавства.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Зважаючи на Указ Президента №341/2022 від 17.05.2022, яким продовжено воєнний стан до 23.08.2022 відповідачем в межах строку подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю та зазначає, що записи в трудовій книжці позивача проведені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а саме: з 03.08.1983 по 17.07.1985 (запис про звільнення не завірено печаткою); з 02.09.1985 по 12.09.1987 (не зазначена посадова особа, якою зроблено запис про звільнення). При зверненні до ГУ ПФУ в Чернігівській області уточнювальні довідки за спірні періоди позивачем не надавались. З огляду на вищевикладене, слід зробити висновок про правомірність дій ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо не зарахування до стажу роботи позивача у Пінському виробничому прядильно-трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня та у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка, у зв`язку з тим, що трудова книжка заповнена з порушенням вимог вищевказаної Інструкції та позивачем у відповідності до вимог пункту 3 Порядку № 637 не надано жодного документа, який містить відомості про вказані періоди роботи. Крім того зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 у справі № 620/4601/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в ООО Лариса (ТОВ Лариса) з 01.12.1993 по 15.10.1998 та повторно розглянути заяву від 11.11.2020 щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На виконання рішення суду до страхового стажу позивача зараховано вищевказані періоди та повторно було розглянуто заяву про призначення пенсії. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж складає 26 років 11 місяців 2 дні, що все одно є недостатнім для призначення пенсії. Отже, дії відповідача є правомірними, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підтверджені будь-якими доказами. Крім того відповідач вказує на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій зазначені аналогічні обставини, викладені в позові.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи 11 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області (через ГУ ПФУ в Полтавській області) із заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с.13).

В подальшому, пакет документів із заявою про призначення пенсії було передано за місцем реєстрації ОСОБА_1 - до ГУ ПФУ в Чернігівській області, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Полтавській області №1600-0201-8/70115 від 10.12.2020 (а.с.22).

Листом №2500-1502-8/46463 від 27 листопада 2020 року ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило ОСОБА_1 , що призначити їй пенсію за віком немає можливості за відсутності необхідного стажу (а.с.23).

Не погодившись із відмовою відповідача про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі № 620/4601/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи в ООО Лариса (ТОВ Лариса) з 01.12.1993 по 15.10.1998 до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи в ООО Лариса (ТОВ Лариса) з 01.12.1993 по 15.10.1998 до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , яка викладена у листі № 2500-1502-8/46463 від 27.11.2020, та оформлена протоколом № 82 від 17.11.2020 у зв`язку з відсутністю необхідного трудового (страхового) стажу; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яка викладена у листі № 2500-1502-8/46463 від 27.11.2020, та оформлена протоколом № 82 від 17.11.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2020 щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням висновків суду.

Рішення суду по справі №620/4601/21 набрало законної сили 24.09.2021.

23.10.2021 ГУ ПФУ в Чернігівській області направлено лист № 2500-0304-8/54226 на адресу ОСОБА_1 у якому повідомлялось, що з наданим документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 11 місяців 2 днів, тому у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.27).

24.11.2021 на адвокатський запит представника позивача (а.с.28), відповідачем надано відповідь №2500-0202-8/60467 у якій зазначено, що на виконання рішення суду від 25 серпня 2021 року по справі № 620/4601/21 зараховано вищевказані періоди та повторно розглянуто заяву про призначення пенсії. Зазначене було відображено у протоколі №59 від 06 жовтня 2021 року, наданому на адвокатський запит представника позивача.

Окрім того, у листі від 24.11.2021 №2500-0202-8/60467 було зазначено, що відділом застосування пенсійного законодавства України пенсійного забезпечення Головного управління документи електронної справи перевірено та встановлено, що деякі записи в трудовій книжці ОСОБА_1 проведені з порушенням Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за 110, а саме з періоди роботи: з 03.08.1983 по 17.07.1985 (запис про звільнення не завірено печаткою); з 02.09.1985 по 12.09.1987 (не зазначено посадова особа, якою зроблено запис про звільнення). Тому, відповідач дійшов до висновку, що з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача складає 26 років 11 місяців 2 дні (а.с.30-31).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №1058- IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. З ст.44 Закону № 1058-IV).

Відповідно до статті першої Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у редакції від 15.03.2019 (надалі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Як слідує з матеріалів справи, 11 листопада 2020 року представник позивача, який діяв на підставі виданої йому довіреності, звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області (оскільки під час дії картину розповсюджується звернення особи до ПФУ не тільки за місцем реєстрації), до заяви було подано повний перелік документів, що підтверджується розпискою - повідомленням від 11.11.2020. Зокрема, до заяви про призначенні пенсії за віком було подано: довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, паспорт, трудову книжку, диплом про навчання ( НОМЕР_1 ), свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, свідоцтво про народження дітей, довіреність, паспорт, видано пам`ятку пенсіонеру.

Проте, ГУ ПФУ в Чернігівській області відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , яка викладена у листі № 2500-1502-8/46463 від 27.11.2020, та оформлена протоколом № 82 від 17.11.2020 у зв`язку з відсутністю необхідного трудового (страхового) стажу.

В подальшому, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі № 620/4601/21 зараховано період роботи в ООО «Лариса» (ТОВ «Лариса») з 01.12.1993 по 15.10.1998 до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та повторно розглянуто заяву від 11.11.2020 про призначення пенсії.

Проте, відповідачем при повторному розгляді заяви позивача від 11.11.2020 щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не враховано період роботи з 03.08.1983 по 17.07.1985 з тієї підстави, що запис про звільнення не завірено печаткою; та з 02.09.1985 по 12.09.1987 з тією підставою, що не зазначено посадова особа, якою зроблено запис про звільнення.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - в редакції, що діяла у спірний період) право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: а) особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів*,- за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Приписами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (надалі-Інструкції № 58) передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п. 1.3, 1.4 Інструкції № 58 при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.

Згідно п.п.2.2 пункту 2 Інструкції № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно- технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо- кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

Згідно п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162.

Із трудової книжки серії НОМЕР_2 слідує, що у період з 03.08.1983 по 17.07.1985 позивач працювала конструктором художньої майстерні фабрики верхнього трикотажу (Пінське виробниче прядильно-трикотажне об`єднання імені 60-річчя Великого Жовтня) підстава: наказ №110-к від 09.08.1983 та наказ №107-к від 19.07.1985 (запис №1,2). Над записом під № 1 міститься печатка - Пінське виробниче прядильно-трикотажне об`єднання імені 60-річчя Великого Жовтня.

Відповідно до відомостей з трудової книжки позивача у період з 02.09.1985 по 12.09.1987 ОСОБА_1 працювала у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка (указом Президента України Петра Порошенка від 04 жовтня 2017 року №305/2017 присвоєна нова назва - Національний університет "Чернігівський колегіум" імені Т.Г. Шевченка).

Зокрема, у трудовій книжці позивача (серії НОМЕР_2 ) наявний запис під № 3 про те, що останню 02.09.1985 було прийнято на посаду викладача з почасовою оплатою кафедри хімії у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка (підстава: наказ № 342ок від 02.09.1985). Над вказаним записом під №3 міститься печатка: Чернігівський педінститут ім. Т.Г. Шевченка.

Відповідно до запису трудової книжки під №4, 20.01.1986 позивача переведено на посаду прибиральниці учбового корпусу (підстава: наказ №34ок від 22.01.1986). Поряд з вказаним записом у трудовій книжці під № 4 міститься печать відділу кадрів Чернігівського педінституту ім. Т.Г. Шевченка.

Відповідно до запису трудової книжки під № 5, 12.09.1987 ОСОБА_1 була звільнена з посади прибиральниці учбового корпусу відповідно до ст. 38 КЗпП УССР (за власним бажанням ) підстава: наказ №358-ок від 14.09.1987. Під вказаним записом наявний підпис, прізвище та підпис особи, яка здійснила вказаний запис, а також наявна печать відділу кадрів Чернігівського педінституту ім. Т.Г. Шевченка.

Підставою для не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 03.08.1983 по 17.07.1985 у Пінському виробничому прядильно-трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня стало те, що запис про звільнення не завірено печаткою.

Підставою для не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 02.09.1985 по 12.09.1987 у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка з 02.09.1985 по 12.09.1987 стало те, що не зазначена посадова особа, якою зроблено запис про звільнення.

Проте, у зазначених записах трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 відсутні не суттєві недоліки щодо зазначення спірних періодів роботи позивача.

Також суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

У свою чергу, підставою як для призначення пенсії, так і для її перерахунку, у подальшому є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, на яких покладено обов`язок ведення та обліку трудових книжок працівників та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказана правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 (справа № 677/277/17), від 17.07.2018 (справа № 220/989/17), від 19.12.2019 (справа № 307/541/17).

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17.

Таким чином, трудовою книжкою ОСОБА_1 належним чином підтверджено період роботи позивача в Пінському виробничому прядильно- трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня у період з 03.08.1983 по 17.07.1985 та у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка у період з 02.1985 по 26.12.09.1987.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаних періодів роботи відповідачем не наведено.

Крім того суд зазначає, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону №1058).

Також, приписами пункту 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1) встановлено, що орган, що призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Проте, відповідачем не надано жодних доказів, підтверджуючих вчинення ним будь-яких дій для витребування документів чи проведення перевірки достовірності записів Трудової книжки, що викликали у нього сумніви.

Окрім того, слід зазначити що відповідно до пунктів 2.6, 2.8 Інструкції у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Отже неправильні чи неточні записи відомостей про роботу можуть бути виправлені. У Інструкції не сказано що неправильні чи неточні записи відомостей про роботу у трудовій книжці є підставою для неврахування відповідних записів у трудовий стаж особи.

Відповідач у разі виявлення неточностей чи неправильних записів мав можливість надати позивачу необхідну допомогу у цьому, звернути увагу на такі записи.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, чого в цій справі відповідачем зроблено не було.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії», у якому вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Тому, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 18.03.2021 року по справі №280/4057/19.

Враховуючи викладене, рішення відповідача від 17.11.2020 №82 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке оформлене протоколом та викладене в листі №2500-1502-8/46463 від 27.11.2020, вчинене відповідачем не у спосіб, передбачений законодавством, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення тому є протиправною та підлягає до скасування.

Таким чином, рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області, яке оформлене протоколом №59 від 06 жовтня 2021 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання зарахування до страхового стажу під час призначення пенсії позивачу періоди роботи з 03.08.1983 по 17.07.1985 та з 02.09.1985 по 12.09.1987 необхідно зазначити наступне.

Відповідно до зазначених записів у трудовій книжці позивача, записи про прийняття на роботу в спірні періоди (у Пінському виробничо прядильно-трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня у період з 03.08.1983 по 17.07.1985 та у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка у період з 02.09.1985 по 12.09.1987) вчинені відповідно до вимог Інструкції № 162, № 58: вказані дати наказів про прийняття та звільнення: записи скріплені печатками підприємства та підписами відповідальних осіб.

Таким чином, наведені записи є такими, що, незважаючи на виявлені органом Пенсійного фонду недоліки, дають можливість підтвердити страховий стаж позивача.

Позивач не несе відповідальності за зберігання трудових книжок.

Не належний порядок заповнення трудової книжки з вини відповідальної особи підприємства не може бути підставою для обмеження права особи на призначення пенсії.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24.05.2018 № 490/12392/16-а, від 29.03.2019 № 548/2056/16-а, від 28.02.2018 № 428/7863/17, від 04.09.2018 № 423/1881/17.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Та обставина, що уповноважена особа підприємства (установи), де працювала позивач не не зазначила, на думку відповідача, назву організації про прийняття ОСОБА_1 на роботу 01.12.1993 року, чи, наприклад, не засвідчила запис в трудовій книжці позивача печаткою належного підприємства або здійснила запис не у точній відповідності з формуванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, не робить такі записи неправдивими. Відповідач не позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058. Однак таких дій не вчинив.

Окрім цього, відповідачем взагалі не зазначено у своєму рішенні підстави щодо зарахування або не зарахування до страхового стажу періодів з 03.08.1983 по 17.07.1985 та з 02.09.1985 по 12.09.1987. Зазначена інформація була отримана лише на адвокатський запит представника позивача від 15.11.2021.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018р. по справі №677/277/17.

Також, Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

В свою чергу, згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, відповідач в межах своїх повноважень, зобов`язаний розглянути та за необхідності перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці, визначити на їх підставі достатність або відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за віком.

Тобто, трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про навчання та роботу позивача за вказані періоди, а також містить посилання на відповідні накази на підставі яких зроблено записи, окрім того, записи в трудовій книжці позивача не містить будь-яких виправлень, неточностей.

Отже, аналізуючи вище наведене, періоди з 03.08.1983 по 17.07.1985 та з 02.09.1985 по 12.09.1987, повинні зарахуватися до стажу під час призначення пенсії позивачу органом ПФУ, оскільки наявність останніх підтверджено відповідними записами у трудовій книжці позивача (Серія НОМЕР_3 ).

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити, нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.11.2020, необхідно зазначити наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

За нормами Закону № 1058-ІV у період з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року право на призначення пенсії за віком до досягнення віку 60 років мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року, за наявності страхового стажу не менше 27 років.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на призначення пенсії за віком отримала з 06.08.2020, тобто при досягненні нею віку 59 років 6 місяців.

Як слідує з наданих відповідачем відомостей з алгоритму розрахунку пенсії за віком позивача (форма PC-право), страховий стаж позивача складає 26 роки 11 місяці 2 дні.

У разі зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 02.09.1985 по 12.09.1987 у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка з 02.09.1985 по 12.09.1987, страховий стаж позивача, що враховується для призначення пенсії, становитиме більше 27 років та є достатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-1V.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІУ слідує, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту 1.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року за № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Окрім того, у зв`язку із запровадженими карантинними заходами та відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) «...з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення».

Зазначені положення застосовуються в тому числі при визначенні строків призначення пенсії, обумовлених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Стаття 45 вказаного Закону, зокрема, передбачає, що: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку; пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

У ситуації обмежувальних заходів громадянам, строк звернення за пенсією котрих спливає в період карантину, його подовжено до дня його завершення.

Отже, позивач із заявою про призначення пенсії від 11.11.2020 звернулася у строки, визначені законодавством, тому є всі підстави для призначення пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 11.11.2020 є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Окрім того, суд зазначає, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі № 620/4601/21, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2020 щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

Проте, відповідно до протоколу ГУ ПФУ в Чернігівській області №59 від 06.10.2021 та розрахунку стажу №59 слідує, що відповідачем зазначено дату звернення - 24.09.2021, тоді як позивач звернувся із заявою про призначення пенсії 11.11.2020, про що, зокрема, встановлено в рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року по справі № 620/4601/21.

Зазначене суттєво впливає на призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на вказану норму є необхідним для повного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком при повному загальному стажі в порядку та на підставах, визначених законодавством.

Тому, суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до поданої заяви від 11.11.2020.

У разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, в тому числі і за минулий час, таке право підлягає поновленню без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Підсумовуючи викладене, з метою запобігання порушення прав позивача на належну йому пенсію, враховуючи положення п.3 ч.1 ст. 245 КАС України та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди його роботи з 02.09.1985 по 12.09.1987 у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка з 02.09.1985 року по 12.09.1987 року та зобов`язати призначити, перерахувати та виплатити пенсію за віком ОСОБА_1 , з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.11.2020.

Оскільки саме такий спосіб, на переконання позивача, не суперечить законодавству і забезпечить ефективний захист порушеного права позивача.

Щодо посилання відповідача на порушення шестимісячного строку звернення до суду, то останні не приймаються судом до уваги, оскільки як встановлено судом та слідує з матеріалів справи позивач, дізналася про порушення своїх прав з надісланого відповідачем листа від 23.10.2021 №2500-0304-8/54226 та з протоколу про відмову у призначенні пенсії за віком від 06.10.2021 №59, як наслідок позивачем не пропущено встановлений статтею 122 КАС України шестимісячний строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності, дій та рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 період роботи у Пінському виробничому прядильно-трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня з 03.08.1983 по 17.07.1985, у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка з 02.09.1985 по 12.09.1987 до її страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Пінському виробничому прядильно-трикотажному об`єднані імені 60-річчя Великого Жовтня з 03.08.1983 по 17.07.1985, у Чернігівському педінституті ім. Т.Г. Шевченка з 02.09.1985 по 12.09.1987.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , яка викладена у листі від 23.10.2021 №2500-0304-8/54226 та оформлена протоколом 06.10.2021 №59 у зв`язку з відсутністю необхідного трудового (страхового) стажу.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке викладене у листі від 23.10.2021 №2500-0304-8/54226 та оформлене протоколом 06.10.2021 №59.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, з дати звернення за призначенням пенсії, а саме: з 11.11.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Повний текст рішення складений 07.07.2022.

Суддя О.М. Тихоненко