Справа № 500/3661/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Дерех Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 500/3661/21 пров. № А/857/4449/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі № 500/3661/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області в якому просив суд: визнати протиправними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019р. №Ф-6224-54У на суму - 18276,72 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2020р. №Ф-6224-54У на суму - 8262,54 грн..;

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.05.2019р. №Ф-6224-54У на суму 2754,18 грн..;

-вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.02.2021р. № Ф-6224-54 на суму 37788,74 грн.,

- зобов`язати зняти з податкового обліку (тобто виключити з Єдиного банку даних інформацію про ФОП ОСОБА_1 та внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення з неї недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску);

- зобов`язати підготувати висновок про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань по сплаті єдиного соціального внеску в розмірі 12283,69 грн. з Державного бюджету України та направити такий висновок для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року позов задоволено частково.

Суд визнати протиправними та скасував вимоги Головного управління ДФС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6224-54У від 06.02.2019р., Головного управління ДПС у Тернопільській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6224-54У від 12.02.2020р., від 13.05.2019р., №Ф-6224-54 від 10.02.2021р.

Крім того, суд зобов`язав Головне управління ДПС у Тернопільській області внести інформацію в інформаційну систему органу доходів і зборів про скасування нарахованої недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 37788,74 грн. за період з 01.01.2017р. - 31.01.2021р. та привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника ОСОБА_1 , з урахуванням скасованої нарахованої недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 37788,74 грн. за період з 01.01.2017р. -31.01.2021р.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, апелянт Головне управління ДПС у Тернопільській області подав апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить суд, скасувати рішення першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 20.01.2011р., номер запису в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 00018659 та 23.03.2021р. припинив підприємницьку діяльність.

Підставою для реєстрації 20.01.2011р. підприємницької діяльності є подана позивачем реєстраційна картка про включення відомостей про фізичну особу-підприємця від 20.01.2011р. ( а.с. 140 -142)

Отже, доводи ОСОБА_1 про реєстрацію його як фізичної особи-підприємця без його відомості органами державної реєстраційної служби є необґрунтованими.

06.02.2019р. Головне управління ДФС у Тернопільській області виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6224-54У єдиного внеску на суму - 18276,72 грн. (а.с. 109)

13.05.2019р. Головне управлінням ДПС у Тернопільській області виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6224-54У єдиного внеску на суму - 2754 грн. (а.с. 108)

12.02.2020р. Головне управлінням ДПС у Тернопільській області виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6224-54 єдиного внеску на суму - 8262 грн. 54 коп. ( а.с. 110)

10.02.2021р. Головне управлінням ДПС у Тернопільській області виніс вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6224-54 єдиного внеску на суму - 37778,74 грн.

В матеріалах справи відсутні докази сплати ОСОБА_1 в систему єдиного соціального внеску України єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період 2017р. 2020р. за який винесені податковим органом оспорювані вимоги.

п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В п.3 ч.1 ст.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» видно, шо застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі які обрали систему оподаткування.

Із змісту ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» видно, що взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1,4,5,5-1 ч.1 ст.4 цього закону здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абз. 2, 5 та 7 п.1 та п. 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абз.6 п. 1 та п, 5 ч.1 ст.4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абз.8 п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, - за їхньою заявою.

п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок.

При цьому, ч.12 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно п.1 ч.2 ст. 6, п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску та подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В ст.2 розділу 3 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015р. № 435 видно, що фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Із змісту п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» що діє з 01.01.2017р. видно, що для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та п.5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» передбачено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Єдиний внесок для платників, зазначених у ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 % до визначеної ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч.5 ст. 8 цього Закону).

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що єдиний внесок це обов`язковий платіж до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування, що справляється в Україні з метою забезпечення страхових виплат за поточними видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, що повинні бути сплачені саме в системі єдиного соціального внеску України.

Отже, особа, яка зареєстрована як фізична особа підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообо`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактично отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку ( якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

ч.9 ст.4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність 23.03.2021р. Тобто, після прийняття податковим органом оспорюваних вимог.

Таким чином, у спірний період 2017р 2020р. позивач перебував у статусі платника єдиного внеску як фізична особа-підприємець та не припинив підприємницьку діяльність у встановленому законом порядку.

В даному випадку обставина, з якою ОСОБА_1 пов`язує відсутність свого обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і з чим погодився суд першої інстанції, полягає в тому, що позивач з 2017 по 2020 роки проживав та офіційно працювала на території Республіки Польща, та сплачував відповідні податки на території Республіка Польща.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що факт проживання та працевлаштування ОСОБА_1 в Республіці Польща не впливає на його статус, як фізичної особи-підприємця і обов`язок, як платника єдиного соціального внеску за діючим законодавством України.

При цьому, також слід враховувати, що роботодавці в Республіці Польща не є роботодавцями в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування».

Тобто, позивач не вважається застрахованою особою, за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції до спірних правових відносин помилково застосував Конвенцію між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень, яка підписана 12.01.1993р. та набрала чинності для України 11.03.1994р.

Однак, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що дана Конвенція, застосовується до податків на доходи і на майно, що стягуються від імені Договірної Держави або її політико-адміністративного підрозділу, або місцевої влади, незалежно від способу їх стягнення.

Виходячи з правової суті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цей внесок не є предметом регулювання цієї Конвенції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління ДПС у Тернопільській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України. Зокрема, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 в період 2017р.-2020р. зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне страхування, оскільки був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа підприємець.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову, якою в позові відмовити.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі № 500/3661/21 скасувати та прийняти нову постанову.

В позові ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування вимог, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Шавеля Р.М. у відпустці у період з 30.05.2022р. 20.06.2022р , повний текст судового рішення складено та підписано 06.07.2022 р.

У зв`язку з перебуванням судді-члена колегії Хобор Р.М. у відпустці у період з 13.06.2022р. 29.06.2022р , повний текст судового рішення складено та підписано 06.07.2022 р.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Бруновської Н.В. у відпустці у період з 21.06.2022р. 04.07.2022р , повний текст судового рішення складено та підписано 06.07.2022 р.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.