Справа № 140/3516/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3516/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Еко Стор» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальність «Еко Стор» (далі ТзОВ «Еко Стор») звернулося із позовом до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень від 26 жовтня 2021 року №UA209000/2021/700100/2, №UA209000/2021/700103/2, №UA209000/2021/700105/2, №UA209000/2021/700108/2 про коригування митної вартості товарів.

Обґрунтовуючи позов, представник позивача вказав, що з метою декларування товарів «м`ясо свійських свиней морожене» на митний пост Львівської митниці подано митні декларації №UA209160/2021/012794, №UA209160/2021/012816, №UA209160/2021/012855, №UA209160/2021/012856. Однак, зважаючи на те, що митна вартість за основним методом нібито не підтверджена, митним органом 26 жовтня 2021 року прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700100/2, №UA209000/2021/700103/2, №UA209000/2021/700105/2, №UA209000/2021/700108/2, у графі 33 яких вказано, що митна вартість ввезених товарів не може бути визнана за ціною договору та за рівнем визначеним декларантом, оскільки документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та неточності.

З висновками митного органу позивач не погоджується та вважає, що Львівська митниця не врахувала фактичні обставини та подані документи, прийнявши протиправні рішення про коригування митної вартості товарів. На думку позивача, надані декларантом документи є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та підтверджують заявлену ним митну вартість товару. Зокрема, оскільки поставка товару здійснювалася на умовах EXW правил Інкотермс 2010, то для підтвердження витрат на перевезення товару до митного оформлення щодо кожної із поставок надавалися і довідки про транспортні витрати, і договори-заявки. Зазначені документи складені та скріплені печатками компаній-перевізників, відомості про які відображаються у товаротранспортних накладних. У свою чергу при формуванні вартості перевезення позивач не мав жодного відношення, адже перевізником було сформовано ціну з врахуванням відстані та інших необхідних характеристик. Окрім того, у розділі 4 контракту наявні положення, згідно з якими вантажовідправником може бути третя сторона. При цьому за умовами договору ціна на товар включає в себе вартість упаковки, маркування та страхування і навантаження товару на транспортний засіб, тому сумніви митниці з приводу відсутності відомостей про навантаження, страхування є безпідставними. Причин витребовувати прайс-листи, висновки про вартісні характеристики товарів у митного органу також не було, адже до кожної з поставок декларантом подавалися прейскуранти, а вартісні показники узгоджуються в рахунках-фактурах, платіжних документах, експортних деклараціях країни-відправлення. Позивач зауважив, що поставка здійснювалася на умовах передоплати і сплачена 20 та 21 жовтня 2021 року на рахунок компанії-експортера загальна сума за усі чотири поставки становить 148000,00 євро.

Крім того, Львівська митниця при прийнятті спірних рішень використала інформацію, де вартість подібного товару становить 2,6 доларів США/кг. Позивач вважає, що наявність такої інформації не може бути підставою для коригування митної вартості товару, при ввезенні якого застосовувались інші умови поставки та брали участь інші компанії. Сумніви Львівської митниці є лише припущеннями про ймовірне зазначення позивачем заниженого коефіцієнту за кілограм ввезеного товару, водночас у спірних рішеннях відсутні посилання на належні докази того, що подані декларантом для митного оформлення товару документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості товарів.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.106-127). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару відповідно до положень частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України (далі МК України) митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, та з цією запитувати від декларанта встановлені статтею 53 МК України документи і відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визначення митної вартості. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару за митними деклараціями (МД) №UA209160/2021/012794, №UA209160/2021/012816, №UA209160/2021/012855, №UA209160/2021/012856 не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та вони містять розбіжності, які є визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених відомостей про митну вартість, та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності. Так в наданих до МД №UA209160/2021/012816 від 25 жовтня 2021 року документах для підтвердження витрат на навантаження та транспортування (рахунку-фактурі про надання-транспортно-експедиційних послуг, договорі-заявці) відсутні відомості про витрати на навантаження та страхування оцінюваного товару і транспортні витрати не розподілені на витрати до та після ввезення товару на митну територію України. Крім цього, у них існують розбіжності щодо місця поставки товару: інформація про місце завантаження товару не відповідає заявленому у митній декларації. Також у документах про транспортні витрати та у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) існують розбіжності у реквізитах перевізника, тобто кожен із цих документів завірений відбитками різних підприємств-перевізників - фірмою Braleks Sр.z.о. (Польща) в CMR, тоді як договір-заявку на перевезення укладено між ТзОВ «Еко Стор» та фірмою Green Line Sр.z.о. (Польща), договір, що визначає характер взаємовідносин між цими підприємствами відсутній. До того ж надані документи містять суперечливі відомості щодо маршруту перевезення: «Moorslede - Луцьк» - в рахунку-фактурі, «Apeldoorn - Луцьк» - в договорі-заявці, «Moorslede Червоноград» - у довідці про транспорті витрати. Аналогічні недоліки (розбіжності) наявні у документах, доданих і до МД №UA209160/2021/012856. Не були однозначними і документи додані декларантом до МД №UA209160/2021/012794 від 25 жовтня 2021 року: у довідці щодо транспортних витрат вказано маршрут «Boomstraat (Бельгія) - Червоноград», натомість у CMR кінцевий пункт перевезення - Луцьк.

Окрім цього, у кожному випадку до митного оформлення не надано передбаченої зовнішньоекономічним договором проформи-інвойсу, а в інвойсах відсутні такі складові ціни, як вартість упаковки, маркування, страхування і навантаження товару на транспортний засіб; відсутні відомості і щодо умов оплати товару та реквізити зовнішньоекономічної угоди; до митного оформлення не надано Komunikat ІЕ599 документ про підтвердження вивозу.

Як вважає відповідач, невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, давали підстави для витребовування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, які декларант не надав. У зв`язку із ненаданням позивачем на запит митного органу документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основними методом та її було визначено за резервним методом на підставі раніше визнаних митних вартостей, тобто, митних декларацій, відомості про які наявні в митниці. Джерелом для коригування митної вартості слугувала інформація, надана Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції в рамках Меморандуму від 28 вересня 2021 року та МД №UA205140/2021/61435 від 29 вересня 2021 року, МД №UA209160/2021/012498 від 20 жовтня 2021 року, за якими митна вартість товару становить 2,6 доларів США/кг.

З урахуванням наведеного відповідач вважає, що оскаржувані рішення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства та підстави для їх скасування відсутні.

У відповіді на відзив (а.с.199-201) представник позивача Крючков В.О. заперечив доводи відповідача щодо не підтвердження витрат на перевезення товару за кожною із поставок, адже митному органу надавалися і довідки про транспортні витрати, і договори-заявки; відомості про перевізника наявні у товаротранспортних накладних, а також надавалися транспортно-експедиційні послуги та експедитор (компанія, з якою укладено договір-заявку) на власний розсуд може залучати компанію-перевізника (іноземного та/чи вітчизняного) для здійснення конкретного перевезення. ТзОВ «Еко Стор» не має обов`язку укладати будь-які правочини із компанією-перевізником. На думку позивача, відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, щодо умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості, оскільки з інших документів такі умови можливо встановити. Відображена у прайс-листі інформація щодо вартості одиниці товару відповідає вартості у рахунках-фактурах. Поставка товару здійснювалася на умовах передоплати та при визначенні митної вартості ввезеного товару ТзОВ «Еко Стор» було дотримано усі встановлені митним законодавством вимоги, а тому будь-які сумніви щодо нібито неправильно визначеної та непідтвердженої митної вартості імпортованих товарів виключається.

У додаткових поясненнях від 22 червня 2022 року представник позивача Крючков В.О. повідомив, що у тексті позовної заяви було помилково вказано про надання до митного оформлення такого документа, як Komunikat ІЕ599. Також звернув увагу, що положення укладеного сторонами контракту передбачають можливість надання до митного оформлення проформи-інвойсу або інвойсу (а.с.202-203).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

25 жовтня 2021 року для митного оформлення ввезеного на територію України товару «М`ясо свійських свиней морожене окіст (шинка) без кості, обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 19982,85 кг», товариство подало МД №UA209160/2021/012794 (а.с.148). Фактурна вартість товару становить 36968,27 євро (1130393,58 грн). Митна вартість товару заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки EXW та становить 1182393,58 грн (а.с.148). До митної декларації додано: контракт від 01 жовтня 2021 року №22-2021 (а.с.55-57); інвойс від 21 жовтня 2021 року №VF/21/300448 (а.с.18); митну декларацію країни відправлення від 21 жовтня 2021 року 21BEE190 (а.с.19); міжнародну автотранспортну накладну від 21 жовтня 2021 року №B552868 (а.с.19 зворот); сертифікат якості від 21 жовтня 2021 року (а.с.21); міжнародний ветеринарний сертифікат від 21 жовтня 2021 року №BE/EX/WVL/2021/4629/1599 (а.с.22 зворот 23 зворот); договір-заявку від 18 жовтня 2021 року №940-О (а.с.20); довідку про транспортні витрати від 25 жовтня 2021 року (а.с.20 зворот).

25 жовтня 2021 року для митного оформлення партії товару «М`ясо свійських свиней морожене окіст (шинка) без кості, обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 19756,82 кг» митному органу подано МД №UA209160/2021/012816, у якій фактурна вартість товару становить 36550,12 євро (1117607,64 грн); митна вартість за основним методом з урахуванням умов поставки EXW становить 1169607,64 грн (а.с.147). До митної декларації додано: контракт від 01 жовтня 2021 року №22-2021 (а.с.55-57); інвойс від 22 жовтня 2021 року № VF/21/300451 (а.с.28 зворот); міжнародну автотранспортну накладну від 22 жовтня 2021 року № B623055 (а.с.29 зворот); сертифікат якості від 22 жовтня 2021 року (а.с.32 зворот); міжнародний ветеринарний сертифікат від 22 жовтня 2021 року №BE/EX/WVL/2021/4629/1600 (а.с.33-34); договір-заявку від 22 жовтня 2021 року №671-В (а.с.31); довідку про транспортні витрати від 22 жовтня 2021 року (а.с.30 зворот).

26 жовтня 2021 року для митного оформлення чергової партії товару «М`ясо свійських свиней морожене окіст (шинка) без кості, обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 19870,39 кг» декларант подав МД №UA209160/2021/012855, за якою фактурна вартість товару становить 36760,22 євро (1123940,05 грн), у свою чергу митна вартість заявлена за основним методом з урахуванням умов поставки EXW та становить 1175940,05 грн. До митної декларації додано: контракт від 01 жовтня 2021 року №22-2021 (а.с.55-57); інвойс від 22 жовтня 2021 року №VF/21/300453 (а.с.39); митну декларацію країни відправлення від 22 жовтня 2021 року № 21BEE235 (а.с.40); міжнародну автотранспортну накладну від 22 жовтня 2021 року №B623054 I (а.с.40 зворот - 41); сертифікат якості від 22 жовтня 2021 року; міжнародний ветеринарний сертифікат від 22 жовтня 2021 року №BE/EX/WVL/2021/4629/1601 (а.с.43 44); договір-заявку від 18 жовтня 2021 року №941-О (а.с.206); довідку про транспортні витрати від 25 жовтня 2021 року (а.с.205 зворот).

В аналогічному порядку 26 жовтня 2021 року товариство подало МД №UA209160/2021/012856 для митного оформлення ввезеного на територію України товару «М`ясо свійських свиней морожене окіст (шинка) без кості, обвалена, не подрібнена, без теплової кулінарної обробки, не консервована, без харчових добавок та приправ, придатне для споживання людиною; вага нетто 19835,32 кг». Фактурна вартість товару становить 36695,34 євро (1121956,35 грн), митна вартість за основним методом з урахуванням умов поставки EXW та становить 1173956,35 грн. До митної декларації додано: контракт від 01 жовтня 2021 року №22-2021 (а.с.55-57); інвойс від 22 жовтня 2021 року №VF/21/300455 (а.с.48); митну декларацію країни відправлення від 22 жовтня 2021 року №21BEE814 (а.с.49); міжнародну автотранспортну накладну від 22 жовтня 2021 року № B552863 I (а.с.204); сертифікат якості від 22 жовтня 2021 року (а.с.51); міжнародний ветеринарний сертифікат від 22 жовтня 2021 року №BE/EX/WVL/2021/4629/1603 (а.с.51 зворот 52); договір-заявку від 22 жовтня 2021 року №672-В (а.с.50); довідку про транспортні витрати від 22 жовтня 2021 року (а.с.49 зворот).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронних повідомленнях з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту у всіх випадках запропоновано подати такі документи: 1) додатки (інвойс, проформу-інвойс) до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; 2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (видаткові, податкові накладні); 4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок-фактуру, акт виконаних робіт (наданих послуг), документи про оплату попередніх аналогічних поставок); 5) якщо здійснювалось страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) виписку з бухгалтерської документації; 8) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (а.с.25, 35 зворот, 45, 53).

При цьому направлення зазначеної вимоги щодо подання додаткових документів відповідач мотивував тим, що під час опрацювання документів, поданих для підтвердження митної вартості товару, встановлено, що такі документи містять розбіжності, а саме:

1) за МД №UA209160/2021/012794 для підтвердження витрат на навантаження та транспортування декларантом не надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг, а у договорі про перевезення від 18 жовтня 2021 року №940-О (договір-заявку) відсутня інформація про загальну суму перевезення, тобто до місця доставки (місто Луцьк), як зазначено у графі 4 CMR від 21 жовтня 2021 року №В552868. У поданих документах відсутні відомості щодо вартості навантаження та страхування оцінюваного товару. До митного оформлення не надано: інвойс, передбачений зовнішньоекономічним договором, у якому вказано назва, загальна кількість та вартість товару; проформу-інвойс, на підставі якого згідно з розділом 6 договору здійснюється оплата за товар; Komunikat ІЕ599 підтвердження вивозу. У поданому інвойсі від 21 жовтня 2021 року №VF/21/300448 не зазначено такі складові, як вартість упаковки, маркування, страхування і навантаження товару на транспортний засіб (передбачено розділом 2 договору), відсутні відомості щодо умов оплати товару та реквізити зовнішньоекономічної угоди;

2) за МД №UA209160/2021/012816 для підтвердження витрат на навантаження та транспортування декларантом надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 22 жовтня 2021 року №671-В/ЕL/2021 та договір про перевезення від 22 жовтня 2021 року №671-В (договір-заявку), у яких відсутні відомості про витрати на навантаження та страхування оцінюваного товару, не здійснено розподілу таких витрат на суми до та після ввезення товару на митну територію України. У цих документах існують розбіжності щодо місця поставки товару, а інформація про місце завантаження товару не відповідає заявленому у митній декларації. Також у документах про транспортні витрати та у CMR від 22 жовтня 2021 року №В623055 існують розбіжності у реквізитах перевізника, тобто кожен з цих документів завірений відбитками різних підприємств-перевізників. До митного оформлення не подано: інвойс, який згідно з розділом 1 зовнішньоекономічного договору від 01 жовтня 2021 року №22-2021 є його невід`ємною частиною та у якому згідно з розділом 2 договору вказується назва, загальна кількість та вартість товару; проформу-інвойс, на підставі якого відповідно до розділу 6 договору здійснюється оплата на умовах, ним визначених; Komunikat ІЕ599. У поданому інвойсі від 21 жовтня 2021 року №VF/21/300451 відсутні відомості щодо умов оплати товару та реквізити зовнішньоекономічної угоди; не зазначено складові ціни товару: вартість упаковки, маркування, страхування і навантаження товару на транспортний засіб (передбачено розділом 2 договору);

3) за МД №UA209160/2021/012855 для підтвердження витрат на навантаження та транспортування декларантом надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 25 жовтня 2021 року №841-О та договір про перевезення від 18 жовтня 2021 року №941-О (договір-заявку), у яких відсутні відомості про витрати на навантаження та страхування оцінюваного товару; у цих документах існують розбіжності щодо місця поставки товару: згідно із CMR від 22 жовтня 2021 року №В623054 у графі 4 «Місце розвантаження» заявлено місто Луцьк, а не місто Червоноград, тобто відсутні всі відомості щодо витрат на доставку товару до місця призначення. До митного оформлення не подано: інвойс, який згідно з розділом 1 зовнішньоекономічного договору від 01 жовтня 2021 року №22-2021 є його невід`ємною частиною, та у якому згідно з розділом 2 договору вказується назва, загальна кількість та вартість товару; проформу-інвойс, на підставі якого відповідно до розділу 6 договору здійснюється оплата на визначених ним умовах; Komunikat ІЕ599. У поданому інвойсі від 22 жовтня 2021 року №VF/21/300453 відсутні відомості щодо умов оплати товару, реквізити зовнішньоекономічної угоди та не зазначено складові ціни товару - вартість упаковки, маркування, страхування і навантаження товару на транспортний засіб (передбачено розділом 2 договору);

4) за МД №UA209160/2021/012856 для підтвердження витрат на навантаження та транспортування декларантом надано рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 22 жовтня 2021 року №672-В/ЕL/2021 та договір про перевезення від 22 жовтня 2021 року №672-В (договір-заявку), у яких відсутні відомості про витрати на навантаження та страхування оцінюваного товару, транспортні витрати не розподілені на суми витрат до та після ввезення товару на митну територію України та існують розбіжності у реквізитах перевізника при співставленні із CMR від 22 жовтня 2021 року №В552863. До митного оформлення не подано: інвойс, який згідно з розділом 1 зовнішньоекономічного договору від 01 жовтня 2021 року №22-2021 є його невід`ємною частиною та у якому згідно з розділом 2 договору вказується назва, загальна кількість та вартість товару; проформу-інвойс, на підставі якого відповідно до розділу 6 договору здійснюється оплата на умовах, ним визначених; Komunikat ІЕ599. У поданому інвойсі від 22 жовтня 2021 року №VF/21/300452 відсутні відомості щодо умов оплати товару, реквізити зовнішньоекономічної угоди та не зазначено такі складові ціни товару, як вартість упаковки, маркування, страхування і навантаження товару на транспортний засіб (передбачено розділом 2 договору).

На електронні повідомлення митниці товариство в усіх випадках інформувало відповідача про те, що ним були подані всі наявні документи. Також повідомлено про те, що зовнішньоекономічним контрактом, за яким поставляється товар, передбачено післяплату, а тому надання платіжного документа не є обов`язковим; до митного оформлення надавався Komunikat IE599, у якому є відсилання на митну декларацію країни-відправлення (експортну декларацію), у якій відображається вартість товару в євро, курс євро до польського злотого та вартість товару, конвертована в польські злоті (а.с.207-214).

Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 26 жовтня 2021 року №UA209000/2021/700100/2 (а.с.15), №UA209000/2021/700103/2 (а.с.25 зворот 26), №UA209000/2021/700105/2 (а.с.36), №UA209000/2021/700108/2 (а.с.45 зворот 46). Як зазначено у графі 33 рішень про коригування митної вартості товарів, документи, подані для підтвердження митної вартості товару, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, а також документи містять розбіжності (ті про , які зазначалося у повідомленнях декларанту). У спірних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наданої в рамках меморандуму від 28 вересня 2021 року Всеукраїнською асоціацією імпортерів м`яса та м`ясопродукції та МД від 20 жовтня 2021 року №UA209160/2021/12498, де митна вартість такого товару становить 2,6 доларів США/кг (спірне рішення №UA209000/2021/700100/2); на підставі цінової інформації МД від 29 вересня 2021 року №UA205140/2021/61435, де митна вартість такого товару становить 2,6 доларів США/кг (спірні рішення №UA209000/2021/700103/2, №UA209000/2021/700105/2, №UA209000/2021/700108/2). Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №UA209160/2021/012861 від 26 жовтня 2021 року, №UA209160/2021/012871 від 26 жовтня 2021 року, №UA209160/2021/012881 від 26 жовтня 2021 року, №UA209160/2021/012901 від 27 жовтня 2021 року шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України (а.с.17, 27 зворот 28, 38, 47 зворот).

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За правилами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генерадьної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За приписами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Аналіз наведених вище положень МК України дозволяє дійти висновку про те, що підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої-четвертої статті 53 МК України, або відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, на думку суду, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.

У розглядуваному випадку спірні рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Отже, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №620/1735/20.

Перевіряючи обґрунтованість сумнівів митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару, судом встановлено, що відповідно до укладеного між ТзОВ «Еко Стор» (покупець) та компанією «Locks NV» (продавець) контракту від 01 жовтня 2021 року №22-2021 (а.с.55-57) продавець продає, а покупець купує товар в асортименті вказаному в інвойсі, який є невід`ємною частиною контракту. Товар поставляється партіями на умовах, погоджених сторонами у контракті і проформах-інвойсах згідно з правилами Інкотермс 2010. У випадку, якщо в проформах-інвойсах не погоджені умови поставки, товар може постачатися на умовах FCA, або EXW, або CPT, або CIP згідно з правилами Інкотермс 2010. На замовлення покупця продавець надає покупцю послуги зі зберігання, пошуку і додаткового транспортування товару в об`ємі і на умовах, визначених цим контрактом. Якщо інше не передбачено в проформі-інвойсі або інвойсі, поставка товару здійснюється з таких місць: з адреси холодильної камери (складу), з адреси виробника товару або з адреси продавця. У випадку, якщо холодильних камер (складів) і/або виробників товару декілька або якщо поставка товару буде здійснюватись не з вказаних місць, сторони в проформі-інвойсі або інвойсі уточнюють адресу доставки (пункт 1 контракту).

Як визначено пунктом 2 контракту, ціна на товар включає вартість упаковки, маркування, страхування і навантаження товару на транспортний засіб (якщо поставка здійснювалась на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010). Сторони в інвойсі вказують найменування, загальну кількість товару, що поставляється, а також його вартість. Весь указаний в інвойсі товар поставляється партіями.

Оплата товару здійснюється на умовах, визначених в проформах-інвойсах, і може включати в себе: передоплату, оплату за фактом поставки і/або оплату з відстрочкою платежу. Оплата здійснюється банківським переказом в доларах США і євро на реквізити продавця, вказані в контракті (пункт 3 контракту).

Відправкою покупцю проформи-інвойсу продавець підтверджує свою згоду здійснити поставку обумовленої партії товару на вказаних у ній умовах. Здійсненням передоплати партії товару згідно з проформою-інвойсом покупець підтверджує свою згоду з умовами даного документу. Поставка товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту передоплати - якщо оплата здійснюється шляхом внесення передоплати, або протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами проформи-інвойсу - якщо оплата здійснюється з відстрочкою платежу. З кожною поставкою продавець повинен надати покупцю оригінали супровідних документів на товар необхідні для митного оформлення та сертифікації (пункт 4 контракту).

Отже, договором конкретні умови поставки не передбачені, а обумовлено можливість поставки товару на будь-яких умовах - FCA, EXW, CPT або CIP згідно з правилами Інкотермс 2010. Конкретні умови щодо кожної поставки визначаються в проформі-інвойсі. Від погоджених у проформі-інвойсі умов поставки залежить, чи включатиметься до ціни на товар вартість страхування і навантаження товару на транспортний засіб. З урахуванням таких положень контракту поставка кожної наступної партії товару не обов`язково здійснюється на тих самих умовах, адже сторони погодили можливість вибору умов поставки в залежності від ситуації. Документами, які визначають основні умови поставки тієї чи іншої партії товару (умови передачі, додаткові витрати, умови оплати), кількісні та вартісні характеристики товару, є рахунок-проформа та інвойс. При цьому оплата товару покупцем (позивачем) означає досягнення згоди на поставку товару на запропонованих в проформі-інвойсі умовах. У такому випадку товар поставляється після його оплати. Якщо у проформі-інвойсі буде вказано про відстрочку платежу, то підписання цього документа буде свідчити, що згода щодо умов поставки досягнута після підписання позивачем проформи-інвойсу і оплата товару здійснюється після поставки товару.

Рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа відповідно до пунктів 2, 3 частини другої статті 53 МК України є тими документами, які разом із зовнішньоекономічним контрактом підтверджують заявлену декларантом митну вартість. Таким документом згідно з пунктом 4 частини другої названої статті є і банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено).

Воднораз у розглядуваному випадку разом із митними деклараціями декларант не подав рахунок-проформу, а у поданих інвойсах у всіх випадках не були визначені ні умови поставки партії товару, ні умови оплати, про що правильно зазначив у повідомленнях декларанту та у спірних рішеннях відповідач.

За таких обставин, суд вважає, що митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, мав підстави витребувати документи, яких не вистачає згідно з частиною другою статті 53 МК України (проформу-інвойс, додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту), банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, - якщо проведено оплату товару (бо ж встановити ці обставини з наданих до митного оформлення документів було неможливо).

Суд також зазначає, що за правилами частини десятої статті 58 МК України до ціни за товар додаються й інші витрати покупця, такі як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5); витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 6); витрати на страхування цих товарів (пункт 7) якщо вони не включалися до ціни (незалежно від їх фактичної сплати на момент митного оформлення).

Як встановлено частинами дев`ятою, двадцять першою статті 58 МК України, розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості повинні бути об`єктивними, піддаватися обчисленню та підтверджуватися документально.

Саме з цими положеннями статті 58 МК України пов`язаний обов`язок декларанта подати транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування) для підтвердження митної вартості товару, про що прямо зазначено у частині другій статті 53 МК України.

Суд звертає увагу, що неподання зазначених документів декларантом надає право митному органу їх витребовувати, враховуючи умови зовнішньоекономічного договору (як у даному випадку, коли у договорі передбачена можливість альтернативних умов поставки, а в наданих інвойсах конкретні умови поставки взагалі не вказані).

Таким чином, суд дійшов висновку, що у митниці були підстави для витребовування додаткових документів (визначених частиною другою статті 53 МК України) та в електронних повідомленнях декларанту запропоновано подати проформу-інвойс, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо здійснювалося страхування).

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що подані до митного оформлення транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, при перевірці правильності визначення митної вартості товару викликають сумніви у їх достовірності з огляду на наявні у них розбіжності щодо перевізника, місця навантаження товару, а отже, необхідність витребування додаткових документів у такому разі є способом упевнитися, що декларант правильно визначив митну вартість. Тому цілком підставною видається вимога надати транспортні (перевізні) документи, які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок-фактуру, акт виконаних робіт (наданих послуг), документи від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, платіжні документи про оплату цих послуг відповідно до виставленого рахунка), договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Також є виправданою та не суперечить наведеним вище вимогам МК України вимога надати документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з тим, на електронні повідомлення митниці позивач жодних документів не надав.

У поясненнях суду від 22 червня 2022 року (а.с.202-203) представник позивача вказав, що компанія-експортер, сформувавши рахунки-фактури (інвойс), попередньо направила їх для погодження ТзОВ «Еко Стор» усіх істотних умов поставки. Попередньо направлений рахунок-фактура для погодження поставок і відіграє роль проформи, за якою і відбулась оплата товару на знак погодження умов поставки та після цього рахунки-фактури були фактично скріплені підписом та печаткою уповноваженої особи експортера.

Однак суд звертає увагу, що відповідно до пункту 6 зовнішньоекономічного контракту від 01 жовтня 2021 року №22-2021 оплата товару мала здійснюватися саме на умовах, обумовлених в проформах-інвойсах (передоплата або оплата за фактом поставки і/або оплата з відстрочкою платежу), а відправкою покупцю проформи-інвойсу продавець підтверджує згоду здійснювати поставку обумовленої партії товару на вказаних в ній умовах. У свою чергу здійсненням предоплати партії товару згідно з проформою-інвойсом покупець підтверджує свою згоду з умовами цього документа, про що передбачено у пункті 5 контракту.

Разом з тим, проформ-інвойсів декларант позивача на вимогу митного органу не надав та у поясненнях від 22 жовтня 2021 року №22/10/01 та від 25 жовтня 2021 року №25/10/02, №25/10/03, №25/10/01 (а.с.207-214) жодних причин їх ненадання не вказав.

Більше того, у поясненнях від 22 жовтня 2021 року №22/10/01 та від 25 жовтня 2021 року №25/10/02, №25/10/03, №25/10/01 декларант з приводу ненадання документа про оплату вказав, що укладений контракт передбачає можливість післяплати, тобто після отримання товару, а тому надання будь-якого платіжного документа не є обов`язковим.

Воднораз у позовній заяві представник позивача вказав, що оплата за оцінюваного товару відбулась на умовах передоплати й надав суду для підтвердження цього факту протоколи з Інтернет-банкінгу (SWIFT) від 20 та 21 жовтня 2021 року, у яких загальна сума, що була сплачена ТзОВ «Еко Стор», становить 148000,00 євро.

Тобто, виходить, що декларант повідомив митний орган про післяплату й не надав платіжні документи, тоді як у позовній заяві представник позивача вказав на передоплату товару (протоколи з Інтернет-банкінгу (SWIFT) датовані 20 та 21 жовтня 2021 року, а митне оформлення товару було здійснене 25 та 26 жовтня 2021 року), що вказує на недостовірність повідомлених митному органу відомостей. У той же час у наданих суду протоколах міститься лише посилання на контракт від 01 жовтня 2021 року №22-2021, проте не зазначено інвойсів, згідно з якими була здійснена оплата. Крім того, загальна сума сплачених коштів становить 148000,00 євро, тоді як загальна сума по чотирьох поставках, які є предметом дослідження, становить 146973,95 євро (задекларована сума є меншою від суми сплати).

Суд також звертає увагу, що відповідно до умов укладеного контракту ціна на товар включає в себе вартість упаковки, маркування, страхування і навантаження товару на транспортний засіб (якщо поставка здійснюється на умовах FCA або EXW правил Інкотермс 2010).

Як вбачається з матеріалів справи поставка товару у всіх випадках здійснювалась на умовах EXW правил Інкотермс 2010, тобто, за умовами контракту ціна товару мала включати і вартість навантаження товару (хоч, як правильно зауважував відповідач, в інвойсах вартість навантаження не виокремлена). Тоді не зрозуміло, чому у довідках від 22 жовтня 2021 року та від 25 жовтня 2021 року (а.с.20 зворот, 30 зворот, 49 зворот, 205 зворот) до транспортних витрат включені також і витрати за навантаження (800,00 грн), що у такому разі не узгоджується з умовами контракту від 01 жовтня 2021 року №22-2021.

Крім того, у наданих до митного оформлення товару за МД №UA209160/2021/012816 документах існують розбіжності про місце завантаження товару та у реквізитах перевізника. Так у наданій міжнародній товарно-транспортній супровідній (CMR) від 22 жовтня 2021 року №В623055 (а.с.29 зворот) у графі 3 «Прийом товарів» вказано місце завантаження «Westrozebeke», разом з тим у довідці про транспортні витрати від 22 жовтня 2021 року (а.с.30 зворот) маршрут доставки вантажу вказано «8890 Moorslede (Нідерланди) Луцьк» (а.с.30 зворот), тоді як у договорі-заявці від 22 жовтня 2021 року №671-В (а.с.31) адресу завантаження вказано «Apeldoorn 7325» (Нідерланди). Тобто, у наданих документах вказано три різні місця завантаження товару, при цьому Мурслед (Moorslede), поштовий індекс 8890 це місто в Бельгії, а не в Нідерландах. Вестрозебеке (Westrozebeke), поштовий індекс 8840 - це село в бельгійській провінції Західна Фландрія, Апелдорн (Apeldoorn), поштовий індекс 7325 місто в Нідерландах. Більше того, у довідці про транспортні витрати від 22 жовтня 2021 року та у договорі-заявці від 22 жовтня 2021 року №671-В перевізником зазначено компанію Green Line Sp.z.o.o., тоді як у графі 5 CMR від 22 жовтня 2021 року №В623055 перевізником зазначено компанію Braleks Sp.z.o.o., разом з тим жодних доказів про укладення договору перевезення з компанією Braleks Sp.z.o.o. позивачем не надано.

Також до митного оформлення декларантом позивача була також надано фактуру від 22 жовтня 2021 року №671-В/EL/2021, згідно з якою Dariusz Mastej надав ТзОВ «Еко Стор» транспортну послугу на трасі «8890 Moorslede Луцьк» на суму 53500,00 грн (а.с.30, переклад 81). Разом з тим, жодних договорів про надання цією особою транспортних послуг ТзОВ «Еко Стор» не надало ні до митного оформлення, ні суду.

Аналогічно і за МД №UA209160/2021/012856 у поданих документах існують розбіжності про місце завантаження товару та у реквізитах перевізника. Так у міжнародній товарно-транспортній супровідній (CMR) від 22 жовтня 2021 року №В552863 (а.с.204) у графі 3 «Прийом товарів» вказано «Boomstrat», а у довідці про транспортні витрати від 22 жовтня 2021 року (а.с.49 зворот) маршрут доставки вантажу вказано «8890 Moorslede (Нідерланди) Луцьк», у той час як у договорі-заявці від 22 жовтня 2021 року №672-В (а.с.50) адресу завантаження вказано «Apeldoorn 7325» (Нідерланди). Також у довідці про транспортні витрати від 22 жовтня 2021 року та у договорі-заявці від 22 жовтня 2021 року №672-В перевізником зазначено компанію Green Line Sp.z.o.o., тоді як у графі 5 CMR від 22 жовтня 2021 року №В552863 перевізником зазначено компанію Braleks Sp.z.o.o. Жодних доказів про укладення договору перевезення з компанію Braleks Sp.z.o.o. позивачем не надано.

Крім того, до митного оформлення декларантом позивача була також надано фактуру №672-В/EL/2021 від 22 жовтня 2021 року, згідно з якою Dariusz Mastej надав ТзОВ «Еко Стор» транспортну послугу на трасі «8890 Moorslede Луцьк» на суму 53500,00 грн (а.с.177). Позивач не надав ні до митного оформлення, ні суду договір про надання транспортних послуг для ТзОВ «Еко Стор» цією особою.

У своїх листах на адресу митниці позивач не спростував розбіжностей у документах, на які йому звертав увагу відповідач.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що мало місце надання транспортно-експедиційних послуг та експедитор - компанія, з якою укладено договір-заявку, - на власний розсуд може залучати компанію-перевізника (іноземного та/чи вітчизняного) для здійснення конкретного перевезення, а ТзОВ «Еко Стор» за таких обставин не має обов`язку укладати будь-які правочини із перевізниками.

Відповідно до статті 1 Закону України від 01 липня 2004 року №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Згідно зі статтею 9 вказаного Закону за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Однак жодних укладених договорів транспортного експедирування позивачем не було надано ні митному органу, ні суду. Більше того, у договорах-заявках від 22 жовтня 2021 року №671-В та №672-В компанію Green Line Sp.z.o.o. зазначено саме як перевізника, а не експедитора, а вказані договори-заявки сформовані саме на вантажне перевезення, а не надання експедиторських послуг.

Додатково суд звертає увагу, що договір-заявка №671-В датована 22 жовтня 2021 року, тоді як дата завантаження зазначена 08 жовтня 2021 року, тобто, раніше дати укладення договору. Аналогічно договір-заявка №672-В датована 22 жовтня 2021 року, тоді як дата завантаження товару зазначена 08 жовтня 2021 року.

Таким чином, у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, у зв`язку з чим відповідач витребовував транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний із договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Вказані вище розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті або ж пояснені декларантом після отримання запиту митного органу, проте декларант обмежився лише поданням суперечливих пояснень й по суті не спростував твердження відповідача про виявлені у документах розбіжності та не надав додаткових документів, які б дозволяли однозначно встановити і перевірити заявлену декларантом митну вартітсь.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи містили розбіжності. Відповідно, з огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, проте декларант жодних інших документів митному органу не подав, що стало підставою для винесення оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Запропонувавши надати додаткові документи, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару.

За таких обставин з огляду на суперечність поданих декларантом документів та за відсутності документів, які б пояснили чи спростували сумніви митного органу щодо задекларованої ним митної вартості товару, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для визначення митної вартості товару не за ціною договору (контракту).

Крім того, на думку суду, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості з покликанням на реквізити митних декларацій та наданням їх копій до суду, зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для підтвердження заявленої митної вартості товару з огляду на наявність у них розбіжностей, у митного органу був наявний обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, а отже і правові підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, проте декларант жодних інших документів митному органу не подав, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 26 жовтня 2021 року №UA209000/2021/700100/2, №UA209000/2021/700103/2, №UA209000/2021/700105/2, №UA209000/2021/700108/2 є правомірними, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання їх протиправними та скасування належить відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволені позову підстави для відшкодування позивачу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальність «Еко Стор» (43023, місто Луцьк, вулиця Лідавська, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 41940580) до Львівської митниці (79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Тадеуша Костюшка, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 43971343) про визнання протиправними та скасування рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк