Справа № 520/13218/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 р. Справа № 520/13218/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 25.10.21 по справі № 520/13218/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі по тексту МВС України, відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у невнесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку Міністерства внутрішніх справ України від 17.06.2021 №22/6-2727 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплату за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачем під час складання оновленої довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019, при обчисленні розміру надбавок за вчене звання та наукову ступінь протиправно застосовано положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а не ч. 2 ст. 59 Закону України "Про вищу освіту", як нормативно-правового акту, що має вищу юридичну силу, чим порушено її право на отримання пенсії в належному розмірі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року по справі № 520/13218/21 адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у не внесенні відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку Міністерства внутрішніх справ України від 17.06.2021 №22/6-2727 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 року.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 із зазначенням відомостей про доплату за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплату за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Міністерства внутрішніх справ України (, вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ, 01601) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 по справі № 520/13218/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована незгодою відповідача з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зазначення в довідці про розмір грошового забезпечення позивача відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук - 15% від посадового окладу, та доплати за вчене звання доцент - 25% від посадового окладу, відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту". Послався на необхідність застосування до спірних правовідносин положення п.п.5, 6 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова № 988), як спеціального нормативно-правового акту, яким визначено розмір доплат за вказані надбавки на рівні 5% для осіб, які як і позивач проходили службу у вищому навчальному закладі МВС та отримують пенсію, що призначена на підставі Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ). У зв`язку з викладеним вважає, що встановлені ст. 59 Закону України Про вищу освіти гарантії не поширюються на позивача.

Представник позивача в надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, заперечуючи проти аргументів відповідача, викладених у скарзі, звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність вищих навчальних закладів, в тому числі військових є Закон України Про вищу освіту, ч.2 ст. 59 якого чітко визначено встановлення науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах 15 та 5 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника 25 відсотків посадового окладу, безвідносно до того чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи просто вищим навчальним закладом. Зауважив, що той факт, що позивач є військовослужбовцем та на неї поширюються правові гарантії, передбачені Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не нівелює її право на отримання доплат за науковий ступінь та за вчене звання в розмірі, встановленому статтею 59 Закону України Про вищу освіту. Вказує, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова № 704) відсоткові розміри спірних доплат поширюються на всіх військовослужбовців, які мають наукові ступені та вчені звання, в той час як для тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах такі доплати мають встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, передбачених ст. 59 Закону України Про вищу освіту, що в свою чергу свідчить про недоречність тверджень відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходила службу в Харківському національному університеті внутрішніх справ на посаді доцент кафедри - заступник начальника відділу та з 28.02.2011 року звільнена зі служби.

Позивач перебуває на пенсійному обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Міністерством внутрішніх справ України на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 року по справі №520/2107/21 було складено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України довідку від 17.06.2021 року № 22/6-2727 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 року, для перерахунку пенсії позивача.

У зазначеній довідці, зокрема, було визначено доплату за науковий ступінь кандидата наук, та вчене звання доцент в розмірі 5 % від посадового окладу відповідно до положень Постанови №988.

Не погоджуючись із визначеним відповідачем у вказаній довідці відсотковим розміром доплат за науковий ступінь та вчене звання, позивач звернулася до суду з цим позовом про зобов`язання МВС України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку із визначенням розміру таких доплат на рівні 15 % та 25% відповідно.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, з огляду на протиправне невнесення відповідачем у довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидата наук, доплати за вчене звання доцент 15, 25 відсотків від посадового окладу відповідно, у зв`язку з необхідністю застосування ч.2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», а не підзаконного нормативно-правового акту (Постанови № 704).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі, визначені Законом № 2262-ХІІ.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (ч.1 ст. 2 Закону № 2262-XII).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України Про вищу освіту №1556-VII від 01.07.2014 (далі - Закон №1556-VII), законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України Про освіту, Про наукову і науково-технічну діяльність, цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Виходячи зі змісту п.6 ч.1 ст.1 Закону № 1556-VII, вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч.4 ст.13 Закону № 1556-VII, державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання). Особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників. Водночас, основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України Про вищу освіту.

Частиною другою статті 59 Закону № 1556-VII визначено, що науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Згідно із підпунктом 8 п.2 розділу XV Прикінцеві та перехідні положення Закону №1556-VII, після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Отже, вказаним нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання без відносно до того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи звичайним закладом вищої освіти.

Так, колегією суддів з офіційного сайту Міністерства внутрішніх справ України (https://mvs.gov.ua/uk/ministry/universities/xarkivskii-nacionalnii-universitet-vnutrisnix-sprav) встановлено, що Харківський національний університет внутрішніх справ, в якому позивач проходила службу на посаді доцент кафедри прикладної психології навчально-наукового інституту психології менеджменту соціальних та інформаційних технології ХНУВС, є вищим навчальним закладом Міністерства внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справи України від 14.02.2008 № 62, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2008 р. за N 193/14884, затверджено Положення про вищі навчальні заклади МВС, пунктами 1.1, 1.2 якого визначено, що вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС) є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС, засновані і діють згідно із законодавством України, реалізовують відповідно до наданої ліцензії (ліцензій) освітньо-професійні програми підготовки фахівців за певними освітньо-кваліфікаційними рівнями, забезпечують навчання, виховання та професійну підготовку осіб з урахуванням нормативних вимог у галузі вищої освіти з метою задоволення освітніх потреб особи, суспільства і держави, а також здійснюють наукову і науково-технічну діяльність.

Вищі навчальні заклади МВС (далі - ВНЗ) у своїй діяльності керуються Конституцією України, Законами України "Про вищу освіту", "Про освіту", "Про міліцію", "Про Національну гвардію України", "Про наукову та науково-технічну діяльність", іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства освіти і науки України (далі - МОН), МВС, а також цим Положенням.

Тобто, матеріальне забезпечення фахівця такого закладу має здійснюватися з урахуванням вимог, зокрема, статті 59 Закону № 1556-VII.

Разом з цим, обґрунтовуючи правомірність встановлення позивачу доплати за науковий ступінь кандидата наук та надбавки за вчене звання доцента у розмірі 5% кожна, відповідач посилався на те, що грошове забезпечення позивача як поліцейського визначається відповідно до норм Постанови № 988.

Так, підпунктами 5, 6 п.5 Постанови № 988 установлено виплачувати: доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, - у розмірі 5 і 10 відсотків посадового окладу; доплату за вчене звання у разі, коли особа займає посаду, що пов`язана з педагогічною або науковою діяльністю, і має вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), - у розмірі 5, професора 10 відсотків посадового окладу.

З наявної в матеріалах справи копії довідки Міністерства внутрішніх справ України Департаменту персоналу від 17.06.2021 № 22/6-2727 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, виданої ОСОБА_1 вбачається, що розміри доплат за науковий ступінь та вчене звання доцента (старшого наукового співробітника) встановлено відповідно до наведених вище підпунктів 5, 6 п.5 Постанови № 988 на рівні 5% посадового окладу кожна.

В той же час, як зазначено вище, до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справи України, мають застосовуватися приписи Закону України "Про вищу освіту", якими, зокрема ч.2 ст. 59 Закону № 1556-VII, встановлено доплати за науковий ступінь у розмірах не менше ніж 15 відсотків посадового окладу та за вчене звання - 25 відсотків.

На переконання колегії суддів, те, що позивач є пенсіонером МВС та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не нівелює його право на отримання доплати за науковий ступінь в розмірі, що встановлений статтею 59 "Закону України "Про вищу освіту".

Доводи відповідача про те, що спеціальним законодавством, яким є Постанова № 988 передбачено встановлення граничних розмірів надбавок, які підлягають нарахуванню та виплаті поліцейським, колегія суддів відхиляє, адже по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих навчальних закладах МВС України саме Закон №1556-VII є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Колегія суддів зауважує, що правила визначення доплати за науковий ступінь, встановлені підпунктами 5, 6 п.5 Постанови № 988, поширюються на всіх поліцейських, які мають такі наукові ступені та вчені звання, в той же час для тих поліцейських, які проходять службу в вищих навчальних закладах МВС, така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 Закону № 1556-VII.

Крім того, встановлення науково-педагогічним працівникам в залежності від виду навчального закладу різних розмірів наукових доплат за науковий ступінь розглядається судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які працюючи в вищих закладах освіти зі специфічними умовами навчання, мали рівнозначні з працівниками освіти вищих навчальних закладах освіти, наукові ступені та звання, отримують доплати в менших розмірах.

Частиною 3 статті 7 КАС України визначено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Така ж правова позиція була неодноразово викладена й у постановах Верховного Суду України, зокрема у постанові від 10 лютого 2016 року у справі № 537/5837/14-а, де суд зазначив, що, керуючись принципом законності та виходячи із визначених у частині четвертій статті 9 КАС України (у редакції, чинній на час прийняття судових рішень) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2014 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України, а закон.

Виходячи з наведених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму ч.2 ст.59 Закону №1556-VII, а не положення підзаконного акта - підпунктів 5, 6 п.5 Постанови № 988.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при визначенні надбавки за науковий ступінь та вчене звання позивачу, необхідно застосовувати доплату за науковий ступінь (кандидат наук) у розмірі 15% від посадового окладу та за вчене звання (доцент) - 25% від посадового окладу, відповідно до ч.2 ст. 59 Закону №1556-VII.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення відомостей щодо відсоткового розміру доплати за науковий ступінь - кандидат наук у розмірі 15 % від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент - 25 % від посадового окладу , відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту" в довідку Міністерства внутрішніх справ України Департаменту персоналу від 17.06.2021 № 22/6-2727 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 19.11.2019.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019 із зазначенням відомостей про доплати за науковий ступінь - кандидат наук у розмір 15 % від посадового окладу та доплати за вчене звання доцент - 25 % від посадового окладу , відповідно до положення ч.2 ст.59 Закону України "Про вищу освіту".

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 по справі № 520/13218/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова