Справа № 160/11335/21
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2022 року м. Дніпросправа № 160/11335/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Семененка Я.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу в м. Дніпрі за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року (суддя суду 1 інстанції Дєєв М.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яку ОСОБА_1 недоотримав у період з 02.02.2018 по 27.11.2020;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4), здійснити нарахування ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яку ОСОБА_1 недоотримав у період з 02.02.2018 по 27.11.2020, і здійснити відповідну виплату з урахуванням виплачених сум надбавки за вислугу років;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за 27 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за 27 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 27.11.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 27.11.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4), ЄДРПОУ НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 суму моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач посилався на те, що позивач з 02.02.2018 по 27.11.2020 проходив службу у Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4), 17.06.2018 отримав посвідчення учасника бойових дій. Наказом командира від 19.11.2020 позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. 27.11.2020 позивача виключено із списків особового складу частини. Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо повної виплати, а саме: надбавки за вислугу років за період з 02.02.2018 по 27.11.2020, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2018 по 27.11.2020. Позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував вислугу років за попередніми місцями служби, проводив неправильне нарахування надбавки за вислугу років, внаслідок чого позивач недоотримав суми грошового забезпечення. Також, бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, посадового окладу та окладу за військовим званням є протиправною та не відповідає вимогам наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, яким визначено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Крім того, відповідач застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням позивача з 29.01.2020 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 діяв протиправно, оскільки з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18, виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, що призвело до збільшення розміру грошового забезпечення відповідної категорії осіб. Позивач, окрім викладеного, зазначив, що внаслідок систематичної протиправної бездіяльності відповідача, не дотримання ним всіх наданих законодавством гарантій при проходженні служби та звільненні, призвело до заподіяння моральної шкоди, яка пов`язана із стражданнями (негативні емоції, дискомфорт, додаткові зусилля для організації свого життя).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», у період з 02.02.2018 по 27.11.2020.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», у період з 02.02.2018 по 27.11.2020.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4), здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду не оскаржено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав порушення норм матеріального права, не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про відсутність підстав для виплати позивачу грошового забезпечення у збільшеному розмірі з урахуванням надбавки за вислугу років, а також для надання щорічної основної відпустки тривалістю 40 календарних днів на рік відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідно грошової компенсації за невикористані дні відпустки у разі звільнення з військової служби, оскільки станом на день виключення позивача зі списків особового кладу Військової частини НОМЕР_3, вислуга років позивача становила лише 4 роки 6 місяців, пільгова 7 років 6 місяців у зв`язку з чим, відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення у збільшеному розмірі з урахуванням надбавки за вислугу років, а також для надання щорічної основної відпустки тривалістю 40 календарних днів на рік у відповідності до ч.1 ст.10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідно грошової компенсації за невикористані дні відпустки у разі звільнення з військової служби.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 02.02.2018 по 27.11.2020 проходив службу у Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4).

17.06.2018 позивач отримав посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 19.11.2020 № 122-РС відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 04.04.2006 № 3597-IV звільнено солдата служби за контрактом ОСОБА_1 , водія 2 взводу протитанкових керованих ракет батареї протитанкових керованих ракет бригадної артилерійської групи з військової служби в запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). Відповідно до витягу із зазначеного наказу: «вважати, що справи та посаду здав 27.11.2020».

27.11.2020 згідно витягу наказу командира військової частини НОМЕР_3, позивача виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Покровсько - Тернівського ОР ТЦК Дніпропетровської області.

У цьому ж витягу наказу вирішено виплатити: грошову компенсацію за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік; грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2020 рік отримана у сумі 17 170,00 грн.; виплатити грошову компенсацію за 42 доби невикористаних додаткових відпусток як учасника бойових дій за 2018-2020 роки; преміювати в повному обсязі за період з 01 листопада по 27 листопада 2020 року; виплатити грошову надбавку за особливості проходження служби у розмірі 100% від посадового окладу та окладу за військове звання за період з 01 листопада по 27 листопада 2020 року.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати надбавки за вислугу років за період з 02.02.2018 по 27.11.2020, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2018 по 27.11.2020 протиправною, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі по тексту - Закон №2011-ХІІ).

За приписами ст.1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» Кабінет Міністрів України постановив установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок 260), цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Пунктом 2 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Пунктом 3 передбачено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до п. 4 Порядку грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Розділом IV Порядку № 260 визначена виплата надбавки за вислугу років, а саме:

1. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.

2. Вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

3. Для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди: зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.

Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.

Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.

Відповідно до абз. 1 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 27.11.2020, вислуга років позивача у Збройних силах на день виключення зі списків складає календарно 3 роки 0 місяців, пільгова 5 років 11 місяців.

Із витягів з розрахунково-платіжної відомості, наданої відповідачем вбачається, вислуга років позивача розрахована з лютого 2018 року та відповідно, нараховано надбавку 10% та в квітні 2020 року відповідачем збільшена вислуга років позивача на 2 роки 5 місяців 6 днів до 5 років 2 місяців та 23 днів, у зв`язку з чим збільшено розмір надбавки.

Також встановлено, що позивач у період з 20.10.1999 по 15.06.2001 проходив строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_6, що підтверджується записом у військовому квитку позивача.

У період з 28.11.2017 по 01.02.2018 позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_7, відповідний запис про що міститься у військовому квитку.

З 30.01.2002 по 14.11.2014 позивач проходив службу в органах та підрозділах МВС України, МНС України та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Луганській області.

Відповідно до витягу із наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області Горохова М.Ю. (по особовому складу цивільного захисту) від 14 листопада 2014 року № 41 св, вислуга років позивача станом на 14.11.2014 становить календарно - 14 років 11 місяців 08 днів, пільгова 0.

Враховуючи, що станом на 14.11.2014 (дату попереднього звільнення зі служби) календарна вислуга років складала 14 років 11 місяців 08 днів та відповідно до наказу відповідача №235 від 27.11.2020 календарна вислуга років складає 3 роки 0 місяців, то загальна календарна вислуга років станом на дату звільнення позивача склала - 17 років 11 місяців 08 днів.

З викладеного слідує, що позивач станом на дату звільнення з попереднього місця служби вже мав календарну вислугу років 14 років 11 місяців 08 днів, при цьому, відповідач не зарахував позивачу вислугу років за попередніми місцями служби, що призвело до неправильного нарахування надбавки за вислугу років позивачу, внаслідок чого позивачем недоотримано суми грошового забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» у період з 02.02.2018 по 27.11.2020.

Стосовно виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки.

Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII , у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Разом з цим, відповідно до пункту 3 розділу XXXI «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР «Про відпустки» та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 за результатами розгляду зразкової справи № 620/4218/18.

Відповідно до п. 3 Розділу XXXI (Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби) Наказу № 260, грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня. Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Отже, з урахуванням того, що позивачу не враховано вислугу років за попередніми місцями служби, що призвело до невірного обрахунку позивачу щорічної основної відпустки виходячи із вислуги до 10 років, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4) залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя Я.В. Семененко