Справа № 480/1004/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2022 року Справа № 480/1004/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Гелети С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, і просить суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області взяти до уваги довідку ТОВ "ЗапСибГазМонтаж" та зарахувати до страхового стажу роботи періоди роботи з 11.07.2012 по 28.04.2017; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи: з 01.08.1988 по 21.07.1989; з 10.08.1989 по 25.10.2000; з 02.11.2000 по 15.05.2001; з 11.07.2012 по 28.04.2017; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, та відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14 жовтня 2021 року.
Свої вимоги мотивує тим, що ГУ ПФУ в Полтавській області прийняло необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах. Позивач зазначає, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу період роботи з 01.08.1988 по 21.07.1989; з 10.08.1989 по 25.10.2000; з 02.11.2000 по 15.05.2001 на посаді майстра дільниці, прораба та виконроба будівельних та монтажних робіт. Крім того, не було зараховано період роботи з 11.07.2012 по 28.04.2017 у страховий та пільговий стаж у зв`язку із тим, що підприємством не було сплачено страхові внески. Спірні періоди роботи передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому до стажу, який надає позивачу право на призначення пенсії на пільгових умовах безпідставно не зараховано період роботи з 01.08.1988 по 21.07.1989; з 10.08.1989 по 25.10.2000; з 02.11.2000 по 15.05.2001; з 11.07.2012 по 28.04.2017. Зазначає, що відсутність доказів проведення атестації робочих місць та несплата страхових внесків роботодавцем не повинна позбавляти позивача на право призначення пенсії на пільгових умовах. Позивач вважає відмову у призначенні пенсії протиправною та такою, що порушує його права.
Судом відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ухвалою суду від 22.02.2022 виправлено описку у вірній назві відповідача по справі. Ухвалою суду від 17.05.2022 у відповідача повторно витребувано документи для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 23.05.2022 залучено до участі у справі співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у зв`язку з тим, що рішення, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. Ухвалою суду від 27.05.2022, від 16.06.2022 витребувано у ГУ ПФУ в Сумській області документи з електронної пенсійної справи позивача. 01.07.2022 до матеріалів справи ГУ ПФУ в Сумській області надано документи з електронної пенсійної справи позивача.
ГУ ПФУ в Полтавській області надіслало письмові пояснення в яких зазначає, що рішення про відмову у призначенні пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не приймалося, права позивача не порушувалося, із заявою та документами до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, а заява розглядалася взагалі іншим органом - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, яким і прийняте відповідне рішення по суті заяви.
ГУ ПФУ в Чернівецькій області надіслало до суду відзив на адміністративний позов , в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначає, що відсутні докази проведення відповідної атестації робочих місць в спірний період. Також зазначає, що в спірний період відсутні докази сплати страхових внесків роботодавцем, а до стажу зараховується виключно період, за який були сплачені суми внесків. Таким чином відповідно до поданих документів пільговий стаж позивач становить 0 р. 11 міс. 3 дні, страховий стаж за поданими документами становить 30р. 3 міс. 22 дні. У зв`язку із зазначеними обставинами прийнято рішення, яким відмолено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач 04.11.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком. Зазначена заява з додатками прийнята та зареєстрована 04.01.2022 за №7 спеціалістом ГУ ПФУ в Полтавській області Трикоз І.С.
Так, ГУ ПФУ в Чернівецькій області не зараховано було період роботи позивача з 01.08.1988 по 21.07.1989; з 10.08.1989 по 25.10.2000; з 02.11.2000 по 15.05.2001; з 11.07.2012 по 28.04.2017, оскільки відсутні дані про проведення атестації робочих місць, а також відсутня інформація про сплату внесків до пенсійного фонду у зв`язку із чим відмовило в задоволенні заяви щодо призначення пенсії та зазначено у рішенні від 05.01.2022.
Не погоджуючись із підставами прийнятого рішення, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Також, ч. 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
З аналізу зазначених норм законодавства суд вбачає, що до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме: до 01.01.2004, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.2004.
Відповідно до рішення від 05.01.2022, однією з підстав для відмови стала відсутність наказу про проведення атестації робочих місць, тобто відповідач не заперечують, що посада позивача за зазначений період дає право на зниження пенсійного віку із шкідливими та важкими умовами праці відповідно до Списку №2. Зауваження стосуються лише відсутності документів, що підтверджують проведення атестації робочого місця.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція № 58), заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
В даному випадку, відповідно до записів в трудовій книжки позивача, ОСОБА_1 з 01.08.1988 по 21.07.1989 працював на посаді майстра на Рибальській дільниці Охтирського ПМК НТДУ. В період з 10.08.1989 по 25.10.2000 ОСОБА_1 працював на посаді майстра дільниці №4, прораба дільниці №3 в орендному будівельному управлінні №9 «Полтавагазвидобування». В період з 02.11.2000 по 15.05.2001 ОСОБА_1 працював прорабом в БМУ -10 АТ «Укргазбуд». Судом встановлено, що наведені записи трудових книжок про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами. Записи про спірні періоди роботи здійснені в трудовій книжки позивача, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, зауваження у відповідача щодо оформлення трудової книжки позивача відсутні.
Крім того, іншою підставою в рішенні від 05.01.2022 для неврахування періоду роботи позивача в ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» ГУ ПФУ в Чернівецькій області зазначено факт несплати страхових внесків роботодавця позивача.
Надаючи правову оцінку зазначеному спірному періоду, а саме роботу ОСОБА_1 в ТОВ «ЗапСибГазМонтаж», суд висновки відповідача вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків та про відсутність даних про підтвердження сплати внесків відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування спірного періоду роботи, враховуючи наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі по тексту - Закон України №1058-IV).
Відповідно до статті 1 Закону України №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Згідно зі статтею 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до приписів частини четвертої статті 24 Закону України №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону України №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Положеннями статті 62 Закону України №1788-XII встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Як зазначено вище, згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно копії трудової книжки позивача, наданої разом із заявою про призначення пенсії, судом встановлено, що у ній наявний запис щодо роботи позивача в ТОВ «ЗапСибГазМонтаж». Разом із тим, позивач не працював безперервно в ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» з 11.07.2012 по 28.04.2017, як заявлено позивачем в адміністративному позові та позовних вимогах.
Так, відповідно до п. п. 35-46 трудової книжки позивача, наданої ГУ ПФУ в Сумській області (а.с.59-61) ОСОБА_1 працював у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» на посаді виконавець робіт (виконроб) в будівництві з 11.07.2012 по 11.09.2012. В подальшому, ОСОБА_1 призначений у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» на посаду виконавець робіт (виконроб) в будівництві з 12.12.2012 по 28.02.2013. В період з 22.03.2013 по 21.02.2014 ОСОБА_1 працював у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» на посаді майстра дільниці. В період з 19.11.2014 по 18.04.2015 ОСОБА_1 у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» працював на посаді виконавець робіт (виконроб) в будівництві. В період з 26.11.2015 по 13.09.2016 ОСОБА_1 працював у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» на посаді виконавець робіт (виконроб). В період з 14.09.2016 по 28.04.2017 ОСОБА_1 працював у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» на посаді майстра.
Зазначені періоди роботи позивача, що відображені в трудовій книжки, співпадають по періоду отримання заробітної плати ОСОБА_1 у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж», що відображені у довідці №166/КР від 13.12.2021, виданої ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» (а.с.10).
Таким чином виключно період роботи позивача, зазначений в трудовій книжки, а не весь період роботи у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» з 11.07.2012 по 28.04.2017 підлягає зарахуванню до відповідного стажу позивача, у зв`язку із чим судом частково задовольняються позовні вимоги щодо періоду роботи позивача у ТОВ «ЗапСибГазМонтаж». Проте, вказані періоди в трудовій книжки не зараховані відповідачем з посиланням на відсутність відомостей про сплату страхових внесків із заробітної плати.
Суд зазначає, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування спірного періоду роботи.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.09.2018 у справі № 482/434/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню при розгляді цієї справі.
Статтею 6 Угоди про трудову діяльність і соціальний захист громадян України, які працюють за межами кордонів своїх країн, яка підписана та набрала чинності 14.01.1993 передбачено, що працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Статтею 7 даної Угоди встановлено, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.
Відповідно до частини другої статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Приписами частини другої статті 4 Угоди «Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів» від 15.04.1994, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.
З наведених норм міжнародних угод, підписаних Україною, вбачається, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.
За приписами частини 6 статті 20 Закону №1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 12 статті 20 Закону України №1058).
Згідно із пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі по тексту - Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Зокрема частиною 1 статті 4 Закону України №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Згідно із частиною другою статті 25 Закону України №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (пункт 171.1 статті 171).
Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а (2а/208/245/16).
Таким чином, враховуючи те, що єдиною підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача було відсутність даних про підтвердження сплати внесків, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи з 11.07.2012 по 11.09.2012, 12.12.2012 по 28.03.2013, з 22.03.2013 по 21.02.2014, з 19.11.2014 по 18.09.2015, з 26.11.2015 по 13.09.2016, з 14.09.2016 по 28.04.2017 в ТОВ «ЗапСибГазМонтаж» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Судом враховується те, що відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.
Разом із тим, задоволенню не підлягають позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області взяти до уваги довідку ТОВ "ЗапСибГазМонтаж" Російської Федерації та зарахувати до страхового стажу роботи періоди роботи з 11.07.2012 по 28.04.2017; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи: з 01.08.1988 по 21.07.1989; з 10.08.1989 по 25.10.2000; з 02.11.2000 по 15.05.2001; з 11.07.2012 по 28.04.2017 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, та відповідно до положень пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 14 жовтня 2021 року.
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області взагалі не розглядало заяву позивача та не приймало рішення за результатом розгляду поданої ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії. Рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу прийнято іншим територіальним органом Пенсійного фонду України, яке позивачем не оспорюється, та до якого вимоги не заявлені, а саме ГУ ПФУ в Чернівецькій області, що залучено судом до участі у справі в якості другого відповідача. Таким чином, вимоги позивача, заявлені в позові до ГУ ПФУ в Полавській області задоволенню не підлягають, оскільки, як зазначено вище та встановлено судом при розгляді справи, прийнято іншим органом, а саме ГУ ПФУ в Чернівецькій області.
Крім того, слід зазначити, що статтями 80-85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).
Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.
Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія «призначення пенсії» використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.
Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня отримання їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Щодо дати призначення пенсії, суд зазначає, що дату призначення пенсії позивача в даному випадку, визначено чинним законодавством.
Так, в відповідно до ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією. Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. Таким чином, суд зазначає, що із врахуванням п. 1 ч.1 ст.45 Закону №1058-ІV позивачу під час прийняття рішення щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах має бути врахована дата призначення пенсія саме з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. На даний час рішення про призначення пенсії позивачу територіальним органом пенсійного фонду взагалі не прийнято, пенсія позивачу не призначена, права позивача на час розгляду справи в цій частині позовних вимог не порушені.
Крім того, право позивача на призначення пенсії порушується не діями ГУ ПФУ в Полтавській області, а прийнятим рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області, яке позивачем не заявлено в позовних вимогах, не оскаржується.
Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, суму судового збору, сплачену при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах з 01.08.1988 по 21.07.1989; з 10.08.1989 по 25.10.2000; з 02.11.2000 по 15.05.2001; а також до страхового та на пільгових умовах періоди роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період з 11.07.2012 по 11.09.2012, 12.12.2012 по 28.03.2013, з 22.03.2013 по 21.02.2014, з 19.11.2014 по 18.09.2015, з 26.11.2015 по 13.09.2016, з 14.09.2016 по 28.04.2017 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м.Чернівці, пл..Центральна,3,і.к. 40329345) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 04.01.2022 з приводу призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення по суті заяви, із зарахуванням спірного періоду до страхового та пільгового стажу позивача з урахуванням висновків суду по даній справі.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м.Чернівці, пл..Центральна,3,і.к. 40329345) суму судового збору в розмірі 992,40 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета