Справа № 380/5434/22
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/5434/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Сидор Н.Т., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ANDRZEJ LISIAK USLUGI TRANSPORTOWE LISIAK ANDRZEJ до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

на розгляд суду надійшла позовна заява ANDRZEJ LISIAK USLUGI TRANSPORTOWE LISIAK ANDRZEJ до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, у якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.11.2021 №322330 щодо накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача у сумі 34 000,00 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.11.2021 №322334 щодо накладення адміністративно-господарського штрафу на позивача у сумі 34 000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що при проведенні перевірки транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 та транспортного засоби марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 працівники відповідача помилково дійшли висновку про порушення позивачем статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо відсутності документів, які підтверджують право на здійснення перевезень. Представник позивача стверджує про наявність у позивача всіх необхідних документів для здійснення міжнародних перевезень, в тому числі і сертифікату відповідності транспортних засобів щодо безпеки руху та екологічної безпеки вимогам країн, територією яких буде здійснюватися перевезення. Крім того, представник позивача звертає увагу на численні порушення процедури оформлення результатів рейдової перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів.

З урахуванням викладеного представник позивача вважає, що оскаржені постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити, і зазначає, що оскаржувані постанови відповідачем прийнято на підставі актів проведених перевірок, відповідно до висновків яких позивачем здійснювалися міжнародні перевезення вантажів без документів, визначених статею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт». Тому, відповідач вважає, що оскаржувані постанови є правомірними та такими, що відповідають вимогам законодавства України, а відтак не підлягають скасуванню.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23.11.2021 посадовими особами Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті проводилась перевірка транспортного засобу автомобіля марки MAN, номерний знак НОМЕР_2 , після проведеної якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №310683 від 23.11.2021. Водій ОСОБА_1 від підписання вказаного акта відмовився.

У вказаному акті перевірки зафіксовано виявлене порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «не оформлений належним чином дозвіл на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні, а саме: у п. 4.3 Дозволу АН №581079 не зазначено масу вантажу (не зазначено, що вантаж відсутній) та у п. 6 Дозволу не зазначено показники спідометру при виїзді з України».

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем постанови №322330 від 23.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу, у якій відповідач констатував порушення позивачем положень статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто здійснення міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також 23.11.2021 посадовими особами Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті проводилась перевірка транспортного засобу автомобіля марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , після проведеної якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №310673 від 23.11.2021. Водій ОСОБА_2 від підписання вказаного акта відмовився.

У вказаному акті перевірки зафіксовано виявлене порушення ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «не оформлений належним чином дозвіл на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні, а саме: при перевезенні вантажу в міжнародному сполученні автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме на момент перевірки відсутній оформлений дозвіл України (в дозволі АН №581078 в п. 4.3 не вказано масу вантажу, в п. 5 не вказано маршрут руху територією України, а саме до п.п. Рава Руська), чим порушено ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Вказані обставини стали підставою для прийняття відповідачем постанови №322334 від 23.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу, у якій відповідач констатував порушення позивачем положень статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто здійснення міжнародних перевезень пасажирів чи вантажів без документів, визначених статею 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись зі згаданими постановами, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №2344-III).

Згідно з ч.7 ст.6 Закон №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення№103).

Згідно з пунктом 1 Положення №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Пунктом 4 Порядку №1567 передбачено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами пункту 13 - 15 Порядку №1567 графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відтак, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо автомобільних перевезень.

Щодо процедури оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 21 - 24 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Акти, зазначені у пунктах 20, 21 вказаного Порядку, реєструються в журналі обліку.

Згідно з пунктом 25 вказаного Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач не повідомляв позивача про час, дату і місце розгляду справи про порушення, жодним із передбачених пунктом 26 Порядку №1567, способом. Доказів протилежного відповідач до суду не надав.

Крім того, акти перевірки №310683 та №310673 та оскаржені постанови №322330 та № 322334 складені в один день - 23.11.2021.

З наведеного суд висновує, що позивач не мав об`єктивної можливості надати пояснення щодо порушень, за вчинення яких на нього накладено адміністративно-господарські штрафи, та спростувати висновки актів перевірок №310683 та №310673 від 23.11.2021.

Щодо порушень за вчинення яких до позивача застосовано адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ст.53 Закону України № 2344-ХІІ при виконанні міжнародних перевезень вантажів нерезиденти України повинні мати, зокрема сертифікат відповідності транспортного засобу вимогам законодавства України щодо безпеки руху та екологічної безпеки, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Зі змісту акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №310683 від 23.11.2021 та відповідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 322330 від 23.11.2021 бачимо, що підставою для застосування до позивача адміністративного-господарського штрафу є порушення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «не оформлений належним чином дозвіл на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні, а саме: у п. 4.3 Дозволу АН №581079 не зазначено масу вантажу (не зазначено, що вантаж відсутній) та у п. 6 Дозволу не зазначено показники спідометру при виїзді з України».

Втім, із дослідженого в ході судового розгляду дозволу на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні НОМЕР_3 вбачається, що наведені відповідачем порушення не знаходять свого підтвердження, адже п. 4.3 цього дозволу містить інформацію про масу вантажу, а саме « 1.561», п. 6 цього дозволу містить інформацію про показник спідометру при виїзді, а саме « 970430».

Зі змісту акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №310673 від 23.11.2021 та відповідно постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 322334 від 23.11.2021 бачимо, що підставою для застосування до позивача адміністративного-господарського штрафу є порушення статті 53 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: «при перевезенні вантажу в міжнародному сполученні автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме на момент перевірки відсутній оформлений дозвіл України (в дозволі АН №581078 в п. 4.3 не вказано масу вантажу, в п. 5 не вказано маршрут руху територією України, а саме до п.п. Рава Руська), чим порушено ст. 53 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Втім, із дослідженого в ході судового розгляду дозволу на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні НОМЕР_4 вбачається, що наведені відповідачем порушення не знаходять свого підтвердження, адже п. 4.3 цього дозволу містить інформацію про масу вантажу, а саме « 2,284», п. 5 цього дозволу містить інформацію про маршрут руху територією України «Шегині Кам`янка-Бузька».

Відтак наведене вище спростовує доводи відповідача щодо відсутності у позивача належним чином оформлених дозволів на в`їзд (ввезення) та рух територією України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні, які стали підставою для винесення оскаржених постанов.

Таким чином, суд висновує, що постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача №322330 від 23.11.2021 та № 322334 від 23.11.2021 є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4962 грн, сплачений позивачем згідно квитанції № 61234229 від 16.03.2022 та згідно квитанції № 62157569 від 29.06.2022.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в :

позов ANDRZEJ LISIAK USLUGI TRANSPORTOWE LISIAK ANDRZEJ до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов, задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №322330 від 23.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 322334 від 23.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (, місцезнаходження: 81135, Львівська область, Пустомитівський район, с. Зубра, вул.Б.Хмельницького, 144) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ANDRZEJ LISIAK USLUGI TRANSPORTOWE LISIAK ANDRZEJ (Drewniana 41, 21-040 Swidnik, REGON 430997121, Polska) судовий збір у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положення п. 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Суддя Сидор Н.Т.