Справа № 280/933/22
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 липня 2022 року Справа № 280/933/22 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до - Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (далі по тексту - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, щодо затримки здійснення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , в частині виплати компенсації вартості неотриманого речового майна на момент виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у сумі 52 003 (п`ятдесят дві тисячі три) гривні 80 копійок;

- стягнути з військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 серпня 2021 року по 28 грудня 2021 року в розмірі 104 781,73 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13 серпня 2021 року начальником речової служби Відповідача складено довідку-розрахунок № 92 про вартість речового майна, шо належить до видачі Позивачу, який звільнений наказом командира частини від 13.08.2021 № 199, відповідно до якої до виплат належить сума 52 003 (п`ятдесят дві тисячі три) гривні 80 копійок, у том числі ПДВ в сумі 7932,78 грн. При звільненні Відповідач не здійснив виплату Позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Обов`язок по виплаті компенсації вартості за неотримане речове майно, Відповідач виконав лише 28 грудня 2021 року в сумі 43409,95 (сорок три тисячі чотириста дев`ять) гривень 95 копійок.

Вказане підтверджується випискою від 06.01.2022 № С6005ШВ91058184 з поточного рахунку, копія якої додається, оригінал знаходиться у Позивача.

Позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

21 січня 2022 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощенного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін.

09 лютого 2022 р. за вх. №9761 від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд у задоволені позовної заяви відмовити у повному обсязі. Зокрема, в відзиві відповідача зазначає, що виплачена ОСОБА_1 грошова компенсація вартості протриманого речового майна - не є щомісячним чи одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, а відтак не підпадає під дію ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв язку з порушенням строків їх виплати» та статей 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Представник відповідача просить суд у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

22 лютого 2022 р. за вх. №13286 від позивача надійшов до суду відповідь на відзив, в якому позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») з 23 липня 2013 року по 13 серпня 2021 року проходив військову службу у військових частинах Національної гвардії України.

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , яке видане Головним управлінням Національної гвардії України 21 грудня 2017 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 13 серпня 2021 № 199 Позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення та звільнено відповідно до частини 5 пункту 2 підпункту «А» статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 16 липня 2021 № 135 о/с у запас у зв`язку із закінченням строку контракту без права носіння військової форми обсягу, 13 серпня 2021 року.

При звільненні, відповідно до цього наказу, призначено виплатити:

- грошову компенсацію за невикористані 98 календарних днів додаткової відпустки згідно зі статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за період 2015-2021 роки;

- грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2021 рік тривалістю 21 календарний день;

- премію за особистий внесок у загальні результати служби за період з 01 серпня 2021 в розмірі 70% посадового окладу, згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам», затвердженою наказом МВС України від 15.03.2018 №200;

- одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен календарний рік служби, згідно з наказом МВС України від 15.03.2018 № 200 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам».

Загальна сума виплати, яку Відповідач здійснив Позивачу при звільнені становить 81924,00 (вісімдесят одна тисяча дев`ятсот двадцять чотири) гривні 04 копійки. Вказане підтверджується довідкою від 27.08.2021 № 265, виданою Відповідачем.

13 серпня 2021 року начальником речової служби Відповідача складено довідку - розрахунок № 92 про вартість речового майна, шо належить до видачі Позивачу, який звільнений наказом командира частини від 13.08.2021 № 199, відповідно до якої до виплат належить сума 52 003 (п`ятдесят дві тисячі три) гривні 80 копійок, у том числі ПДВ в сумі 7 932,78 грн.

При звільненні Відповідач не здійснив виплату Позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Обов`язок по виплаті компенсації вартості за неотримане речове майно, Відповідач виконав лише 28 грудня 2021 року в сумі 43409,95 (сорок три тисячі чотириста дев`ять) гривень 95 копійок, що підтверджується випискою від 06.01.2022 № С6005ШВ91058184 з поточного рахунку.

Статтею 17 Конституції України встановлено, що Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною сьомою статті 21 Закону України від 13 березня 2014 року № 876-УІІ «Про Національну гвардію України»: «Порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України, а також грошової компенсації вартості за неотримані продукти харчування та речове майно визначаються відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 9-1 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»: «1. Продовольче забезпечення військовослужбовііів здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України».

Інструкцією з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.06.2017 № 475 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 червня 2017 р. за № 797/30665) передбачене наступне:

«І. Загальні положення.

1. Ця Інструкція визначає завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Націонапьної гвардії України (дані - військові частини), курсантів, військовозобов 'язаних, призваних на навчачьні (перевірочні) та спеціальні збори, резервістів, військовослужбовців, призваних під час мобілізації, на особливий період (далі - військовослужбовці) та працівників».

III. Порядок забезпечення речовим майном особистого користування в мирний час та особливий період

1. Загальні положення

<...> 15. Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно (далі - грошова компенсація) в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії. Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно".

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби...».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно", грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби. Грошова компенсація виплачується за місцем служби військовослужбовця на підставі наказу командира військової частини.

Судом встановлено, що вказані вище норми права було порушено Відповідачем, внаслідок чого Позивач не отримав компенсацію вартості речового майна у сумі 52 003,80 грн.

Внаслідок невиплати при звільненні грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби, тягне за собою правові наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України.

Про це зазначено у правовій позиції, сформованій у постанові, ухваленій Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду за результатом розгляду справи за позовом звільненої з військової служби особи, яка оскаржила бездіяльність відповідача - військової частини Національної гвардії України, шо полягала у невиплаті йому (позивачеві) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (постанова від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 (провадження № К/9901/5696/20).

У зв`язку з невиплатою при звільненні Позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби, відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, Відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 13 серпня 2021 року й до 28 грудня 2021 року, включно.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - «Порядок № 100»), при обчисленні середньої заробітної плати у випадках визначення вихідної допомоги та у випадку стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Передували дню звільнення червень та липень 2021 року.

Відповідно до особової картки на грошове забезпечення за 2021 рік № 207, Позивач мав наступні доходи: у червні 2021 року =21708,94 грн (42927,70 грн всього нараховано - 17982,00 грн матеріальна допомога - 3236,76 грн компенсація 18% ПДФО). Загальна сума за два місяці становить 43417,88 грн.

Днів служби: у червні 2021 року 30 (тридцять), у липні 2021 - 31 (тридцять один).

Отже, середній заробіток за день служби у Позивача становить (43417,88 грн/61 календарний день = 711,77 грн/дн.

Згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України: «Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини».

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція, пункт 1 статті 32 Конвенції) у своєму рішенні по справі "Кечко проти України" від 08.11.2005, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23).

У рішенні Європейського Суду з прав людини по справі "Будченко проти України" від 24.04.2014, Суд нагадав, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі "Бейелер проти Ітапії" (Beyeler v. Italy), [ВП] заява №33202/96, ті. 108-109, ЄСПЛ 2000-1) (пункт 40).

Крім того, як вказано у рішенні Європейського Суду з прав людини по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014, що стосується соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату' в якості права на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (див. ухвалу щодо прийнятності у справі "Стек та інші проти Сполученого Королівства" (Siec and Others v. the United Kingdom) [ВП], заяви №65731/01 ma №65900/01, n. 54, ECHR 2005-X); про важливість такого інтересу також має свідчити застосування статті 1 Першого протоколу (див. рішення від 15.09.2009 у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 39) (пункт 31).

Таким чином, згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання, що мало місце у випадку спірних правовідносин.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого не було зроблено відповідачем.

Зокрема, обставини, викладені у відзиві, спростовуються наданими позивачем доказами, аналіз яких наведено вище.

Крім того, судом не може бути взято до уваги обставини, викладені у відзиві відповідача, оскільки вони спростовуються наданими позивачем доказами, які були досліджені судом і свідчать про те, що позивачем було надано відповідачу усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Щодо думки представника відповідача у відзиві на те, що Кодекс законів про працю України не застосовується до військовослужбовців, суд зазначає наступне.

Кодекс законів про працю України застосовується до трудових правовідносин з військовослужбовцями у тій частнині, яка не врегульована спеціальними законами.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

За таких обставин розподіл судових витрат не відбувається.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 241-246, 250 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, щодо затримки здійснення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , в частині виплати компенсації вартості неотриманого речового майна на момент виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у сумі 52 003 (п`ятдесят дві тисячі три) гривні 80 копійок.

Стягнути з військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 серпня 2021 року по 28 грудня 2021 року в розмірі 104 781,73 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 06 липня 2022 року.

Суддя Р.В. Сацький