Справа № 440/9585/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/9585/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у перерахунку пенсії позивача, яка оформлена рішенням №164 від 18.06.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивача, з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи з липня 1988 року по жовтень 1989 року у Середньому професійно-технічному училищі №6 та в період роботи в закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року згідно з відомостями, зазначеними в довідці Професійно-технічного училища №6 про заробітну плату для обчислення пенсій від 05.04.2021 №189, в архівній довідці Федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с, в архівній довідці Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136, з урахуванням висновків суду, викладених у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20, починаючи з дня призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач під час прийняття спірного рішення не врахував додатково подану ОСОБА_1 довідку ПТУ №6 про заробітну плату №189 від 05.04.2021, яка на момент прийняття спірного рішення була наявна в матеріалах пенсійної справи. Позивач зазначає, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Оскільки факт роботи у такий період підтверджено записами в трудовій книжці та довідкою про заробітну плату, у відповідача були відсутні правові підстави при обчисленні пенсії без врахування довідки ПТУ №6 про заробітну плату №189 від 05.04.2021.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/9585/21; витребувано докази /а.с. 27/.

До Полтавського окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача.

До Полтавського окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд адміністративної справи здійснено у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі №440/4594/21 встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.01.2014.

16.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про перерахунок пенсії за віком (зміна періоду 60 місяців), до якої додав архівну довідку від 01.06.2020 №2569-с, яка видана Федеральною установою "Російський державний архів економіки" (м. Москва), довідки ПТУ №6 про заробітну плату №189 від 05.04.2021.

Рішенням відділу перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного ГУ ПФУ в Запорізькій області № 164 від 18.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії за віком.

В обґрунтування цього рішення зазначено, що стосовно довідки від 05.04.2021 №189 ОСОБА_1 одержує пенсію за віком у розмірі 3915,44 грн; у результаті застосування даної довідки розмір пенсії заявника не змінюється, тому перерахунок за наданою довідкою недоцільний. Щодо довідки від 01.06.2020 №2569-с зазначено, що довідка надана в інвалютних рублях, можливість застосування її у розрахунку пенсії відсутній.

Вважаючи рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Як вбачається зі змісту позову, позивач обґрунтовує свої вимоги порушенням відповідачем Закону внаслідок нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення з урахуванням трьох довідок про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000:

- довідки про заробітну плату №189 від 05.04.2021, видану Професійно-технічним училищем №6 Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації;

- довідки про заробітну плату від 01.06.2020 №2569-с, видану Федеральною казенною установою "Російський державний архів економіки" (м. Москва);

- довідки про заробітну плату №АЗ-136 від 03.06.2020, видану Міністерством економічного розвитку Російської Федерації (м. Москва).

Частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 08.01.2014, що підтверджується розпорядженням УПФУ м. Комсомольська №139508 від 13.01.2014.

Водночас, довідка про заробітну плату від 01.06.2020 №2569-с, видана Федеральною казенною установою "Російський державний архів економіки", довідка про заробітну плату №АЗ-136 від 03.06.2020, видана Міністерством економічного розвитку Російської Федерації, та довідка про заробітну плату №189 від 05.04.2021, видана Професійно-технічним училищем №6 Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації, подані позивачем до пенсійного органу разом із заявою від 16.06.2021.

Таким чином, доводи позивача про виникнення у нього права на перерахунок пенсії з дати її призначення 08.01.2014 з урахуванням сукупно наведених трьох довідок, остання з яких була подана до пенсійного органу 16.06.2021, суперечать вимогам частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно зі статтею 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 01.07.2000 до 01.01.2005, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Таким чином, у разі надання особою заяви на призначення (перерахунок) пенсії із наданням довідки за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд незалежно від перерв до 01.07.2000, зазначена довідка може бути врахована для призначення (перерахунку) розміру пенсії тільки після обов`язкового підтвердження первинними документами, на підставі яких було видано зазначену довідку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), регулює питання подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 встановлено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Пунктом 2.10 Порядку № 22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Судом встановлено, що у період з 28.03.1987 по 02.02.1996 позивач працював у середньому професійно-технічному училищі №6 м. Дніпропетровська, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 .

Частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За результатами проведення перевірки вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питань достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсії по заробітній платі, ГУ ПФУ у Дніпропетровській області складено акт №693/0400-011002-09 від 05.04.2021, за висновками якого рекомендовано надати оновлену довідку, оскільки в жовтні 1989 року зазначено суму 0,00017, яка відноситься до нарахувань за серпень 1989 року. Щодо решти питань, які перевірялися, зауважень в акті не зазначено.

З урахуванням висновків цього акта Професійно-технічним училищем №6 Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації на заміну попередньої довідки видано нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсій від 05.04.2021 №189, у якій відомості приведені у відповідність із зауваженнями та рекомендаціями акта.

Досліджуючи довідку про заробітну плату №189 від 05.04.2021, видану Професійно-технічним училищем №6 Департаменту освіти і науки Дніпропетровської облдержадміністрації, суд встановив, що в якості підстави для її видачі зазначено розрахункові відомості за 1987 - 1989 роки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . У довідці наведено, що на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок).

Щодо перерахування пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату від 01.06.2020 №2569-с, виданої Федеральною казенною установою "Російський державний архів економіки", та довідки про заробітну плату №АЗ-136 від 03.06.2020, виданої Міністерством економічного розвитку Російської Федерації (м. Москва), суд зазначає наступне.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі №440/4594/21 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення; рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі № 440/4594/21 залишено без змін. З огляду на приписи статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі №440/4594/21 набрало законної сили 03.11.2021.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, в обґрунтування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі №440/4594/21 зазначено, зокрема, таке.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20, у якій брали участь ті самі особи, що й у даній справі, та яка набрала законної сили 21.01.2021, встановлено, що заробітна плата, отримана ОСОБА_1 у період роботи у закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року згідно з відомостями, зазначеними в архівній довідці Федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с, та в архівній довідці Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136, може бути врахована при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зокрема, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20, яка набрала законної сили 21.01.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи у закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року згідно з відомостями, зазначеними в архівній довідці Федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с, та в архівній довідці Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136, починаючи з дня призначення пенсії з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі №440/4232/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20 у строк один місяць з дня набрання законної сили ухвалою про встановлення судового контролю.

На виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №81 від 07.04.2021 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 27.07.2020 та з урахуванням заробітної плати, зазначеної в архівних довідках №2569-с та №АЗ-136.

В обґрунтування підстави відмови у вказаному рішенні зазначено, що після умовного перерахунку заробітку, беручи до уваги висновки Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20 щодо врахування сум заробітку в інвалютних рублях та доларах США у співвідношенні до радянських карбованців 1:1, переведення карбованців у гривні у співвідношенні 100000:1 з урахуванням Указу Президента України від 25.08.1996 №762/96 "Про грошову реформу в Україні", згідно з яким застосовується механізм грошової реформи до 01.09.1996, з урахуванням заробітної плати за періоди з 01.09.1989 по 31.08.1994 за даними вищезазначених довідок та з 01.07.2000 по 30.11.2013 за даними системи персоніфікованого обліку, індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати зменшується та складає 1,40583. Для проведення перерахунку індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітної плати становить 1,60179.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 у справі №440/4232/20 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20.

У цій ухвалі зазначено, що на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №81 від 07.04.2021 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 27.07.2020 та з урахуванням заробітної плати, зазначеної в архівних довідках №2569-с та №АЗ-136. Зі звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вбачається, що підставою прийняття рішення про відмову в перерахунку пенсії був попередній розрахунок, який показав, що перерахунок пенсії за віком з урахуванням архівних довідок про заробітну плату від 01.06.2020 №2569-с та від 03.06.2020 №АЗ-136 недоцільний, оскільки знижує індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії, що призводить до зменшення розміру пенсійної виплати та звуження обсягу існуючого права позивача. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що звітом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підтверджується виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі № 440/4232/20 та, відповідно, виконання завдання інституту судового контролю, визначеного статтею 382 КАС України, задля якого його було застосовано в цій справі.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір пенсії позивача на момент звернення із заявою про перерахунок пенсії, обчислений відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, склав 3536,89 грн, індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії складає 1,60179.

За результатами перерахунку на виконання рішення суду у справі №440/4232/20 з урахуванням довідок, визначених у постанові суду апеляційної інстанції, розмір пенсії позивача становить 3120,95 грн, індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії складає 1,40583.

Отже, перерахунок пенсії за віком з урахуванням архівних довідок про заробітну плату від 01.06.2020 №2569-с та від 03.06.2020 №АЗ-136 фактично знижує індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії, що призводить до зменшення розміру пенсійної виплати та звуження обсягу існуючого права позивача.

У зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення №81 від 07.04.2021 на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20 та судом апеляційної інстанції прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 у справі №440/4232/20, тобто суд апеляційної інстанції встановив, що судове рішення, яким було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок і виплату пенсії за віком з урахуванням заробітної плати, отриманої ним в період роботи у закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 року по червень 1993 року згідно з відомостями, зазначеними в архівній довідці Федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с, та в архівній довідці Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136, починаючи з дня призначення пенсії з урахуванням висновків суду виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5, 6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону №1058-IV перерахунок пенсій за віком, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Статтею 72 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ передбачено, що при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за роботу за межами України враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64-67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

Проте пенсійний орган при розрахунку пенсії не врахував позивачу частину заробітної плати, яка виплачувалась в іноземній валюті.

Статтею 1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" передбачено, що іноземна валюта - це валюта готівкою, грошові знаки (банкноти, білети державної скарбниці, монети), що знаходяться в обігу і є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені або ті, що вилучаються з обігу, але підлягають обміну на грошові знаки, які знаходяться в обігу, платіжні документи у грошових одиницях іноземних держав та міжнародних розрахункових одиницях, кошти у грошових одиницях іноземних держав, міжнародних розрахункових одиницях та у діючій на території України валюті з вільною конверсією, які знаходяться на рахунках та вкладах у банківсько-кредитних установах на території України та за її межами.

Із змісту роз`яснення Зовнішекономбанку від 26.12.2001 №6962/620303 відповідно до раніше діючих нормативних документів поточні рахунки радянських працівників, які працювали за кордоном у Зовнішекономбанку до 1993 року велися у інвалютних карбованцях, з умовним визначенням валюти внеску. Зачислення на рахунок здійснювалось на підставі платіжних доручень організацій, які направляли співробітників на роботу за кордон, суми вказувались також у інвалютних карбованцях. Інвалютні карбованці використовувались тільки у безготівкових рахунках до 1993 року, інвалютні карбованці обмінювалися на радянські карбованці у відношенні 1:1.

Розглядаючи вимогу про можливість включення до заробітку, з якого обчислюється пенсія, коштів, отриманих в інвалютних рублях, суд звертає увагу, що наведене поняття є умовним, і застосовувалось як одиниця обліку коштів. Виплата заробітку в інвалютних рублях відбувалась за обставин, коли організація виконувала роботи (надавала послуги) за кордоном за іноземну валюту, яку в обов`язковому порядку продавала Зовнішторгбанку СРСР, а останній, в свою чергу, конвертував таку валюту в інвалютні рублі для розрахунків з працівниками відповідної організації.

Нарахування коштів в інвалютних рублях на рахунок особи, яка працювала за кордоном, означало можливість придбання за ці кошти іноземної валюти (для розрахунків за кордоном), або отримання цих коштів у рублях для розрахунків на території СРСР. При цьому, балансова оцінка інвалютного рубля до рубля складала 1 до 1.

За таких обставин, для вирішення питання про можливість врахування при обчисленні пенсії заробітку, отриманого в інвалютних рублях, необхідно застосовувати загальні правила, визначені чинним законодавством.

Як зазначено вище, за приписами статей 72, 73 Закону №1788-ХІІ при обчисленні середньомісячного заробітку працівникам за межами України для призначення (перерахунку) пенсії враховується заробітна плата, яку вони одержували перед виїздом (статті 64 - 67), або за їх вибором заробіток, що визначається відповідно до статті 73 цього Закону, а за умови сплати в цей період внесків до Пенсійного фонду України - на загальних підставах.

З аналізу наведеної норми вбачається, що визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування.

При цьому необхідно зазначити, що механізм оплати праці спеціалістів (на час роботи позивача) регулювався Правилами про умови праці радянських робітників за кордоном, затвердженими Державним комітетом Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 25.12.1974 за № 365, пункт 42 яких зазначав, що на соціальне страхування працівників установ СРСР за кордоном, які направлені з СРСР, а також прийнятих на роботу на місці на штатні посади з числа членів їх сімей, відповідні міністерства та відомства сплачують в СРСР у централізованому порядку страхові внески у відсотках, встановлених урядом СРСР від сум заробітної плати, виплачуваної названим працівникам в радянській та іноземній валютах.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" іноземна валюта - іноземні грошові знаки у вигляді банкнотів, казначейських білетів, монет, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території відповідної іноземної держави, а також вилучені з обігу або такі, що вилучають з нього, але підлягають обмінові на грошові знаки, які перебувають в обігу, кошти у грошових одиницях іноземних держав і міжнародних розрахункових (клірингових) одиницях, що перебувають на рахунках або вносяться до банківських та інших фінансових установ за межами України. Під терміном "іноземна валюта" розуміється як власне іноземна валюта, так і банківські метали, платіжні доручення та інші цінні папери, виражені в іноземній валюті або банківських металах.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що інвалютні карбованці не є іноземною валютою, а є умовною грошовою одиницею, яку використовували для безготівкового нарахування коштів радянським спеціалістам, які працювали за кордоном. Курс цієї умовної одиниці до карбованця СРСР становив один до одного.

Як установлено судом, у період з вересня 1989 року по червень 1993 року позивач працював за кордоном у відрядженні - Республіка Ангола і отримував зарплату по контракту.

Факт перебування позивача у закордонному відрядженні у вказаний період стверджується також архівними довідками Федеральної казенної установи "Російський державний архів економіки" від 01.06.2020 №2569-с, Міністерства економічного розвитку Російської Федерації від 03.06.2020 №А3-136.

Отже, суд не погоджується з твердженнями відповідача про відсутність підстав для зарахування до пенсії позивача заробітної плати за роботу за кордоном у відрядженні із заробітку, отриманого в іноземній валюті, або із заробітку, виплаченого в інвалютних карбованцях, оскільки листом Зовнішторгбанку СРСР від 12.12.2017 №34314/ВА02ДО підтверджується, що балансова оцінка так званого інвалютного рубля до рубля складає 1:1.

Таким чином, інвалютні карбованці є штучною, умовною одиницею, що використовувалась в СРСР для безготівкових, зовнішньоекономічних розрахунків, і не підпадають під поняття іноземна валюта, тому посилання пенсійного фонду на відсутність підстав враховувати при визначенні розміру пенсії позивачу суми заробітної плати згідно з наданими позивачем довідками за час його роботи за кордоном є необґрунтованими.

Відповідачем у порушення частини другої статті 77 КАС України також не надано доказів того, що з сум, отримуваних позивачем в іноземній валюті, ним не сплачувалися внески на державне соціальне страхування.

Покликання відповідача про те, що з відповідною заявою про перерахунок пенсії позивач в установленому законодавством порядку до відповідача не звертався, заява про надання інформації подана та розглянута відповідно до положень Закону України "Про звернення громадян", суд вважає безпідставним, оскільки це є надмірним формалізмом та призводить до затягнення поновлення порушеного права позивача на отримання пенсії у підвищеному розмірі.

Висновки аналогічного характеру викладені Верховним Судом у постанові від 31.10.2019 у справі №160/7699/18.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не враховано частини заробітної плати, отриманої позивачем у період роботи з липня 1988 по жовтень 1989 у Середньому професійно-технічному училищі №6 та в період роботи в закордонному відрядженні з СРСР в Республіку Ангола з вересня 1989 по червень 1993 .

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №552/1656/17 та постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі №161/1774/20, від 19.03.2019 у справі №460/2612/18.

З огляду на викладене, з метою захисту прав позивача з огляду на положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №164 від 18.06.2021.

Водночас, враховуючи те, що відповідачем не здійснено належного розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії від 16.06.2021, керуючись положення частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення/перерахунок пенсії від 16.06.2021, з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/160 від 18.10.2018 у справі № 813/4989/17.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду витяг з договору про надання правової допомоги від 09.08.2021, звіт про виконання договору, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує такі обставини.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить, зокрема, із того, що ця справа відноситься до справ незначної складності. Ця справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі до 1000,00 грн.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стало протиправне рішення Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області, понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань саме Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області.

При цьому, від сплати судового збору позивач звільнений.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ( вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №164 від 18.06.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 16.06.2021.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.С. Канигіна