Справа № 500/2393/22
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань забезпечення позову

Справа № 500/2393/22

06 липня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Військово-лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військово-лікарської комісії при Військово-лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову, яка оформлена довідкою Військово-лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки від 27.05.2022 №17/5066.

Ухвалою судді від 27.06.2022, після усунення недоліків позовної заяви, її прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд прави проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.07.2022 представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

зупинення дії індивідуального акта, зокрема зупинення дії та виконання оскаржуваної постанови, яка оформлена довідкою Військово-лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки від 27.05.2022, номенклатурний номер 17/5066, до набрання законної сили рішення у справі № 500/2393/22;

заборонити відповідачу вчиняти певні дії, зокрема, чинити перешкоди у вільному пересуванні по території України до набрання законної сили рішення у справі № 500/2393/22;

заборонити відповідачу вчиняти певні дії, зокрема, вчиняти будь-які подальші дії, що призводять до участі у несенні військової служби позивачем до набрання законної сили рішення у справі № 500/2393/22.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначив, що відповідачем Військово-лікарською комісією при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки протягом 27.05.2022 здійснювалось обстеження та медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення придатності на військову службу під час загальної мобілізації. По закінченню медичного огляду позивача було визнано придатним до військової служби, про що видано постанову, яка оформлена довідкою Військово-лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки від 27.05.2022, номенклатурний номер 17/5066.

Позивач не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що зазначений у постанові від 27.05.2022 висновок про визнання його придатним до військової служби є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необгрунтованим.

Вказує, що позивач є хворою людиною, має фізичні та фізіологічні вади, з важкістю пересувається та задовольняє природньо-необхідні потреби. Без сторонньої допомоги забезпечити життєдіяльність позивача є неможливою, на підтвердження чого до позовної заяви додав копію медичної карти амбулаторного хворого № 526203 від 25.05.2022, копію консультативного огляду ортопеда від 02.06.2022, копію висновку рентгенограми кисті лівої руки в попередньо-прямій та косій проекціях.

27.05.2022 позивач звертався до відповідача із письмовою заявою про забезпечення повторного медичного огляду та обстеження, перегляду оскаржуваної постанови, проте його звернення не розглянуте.

Також представник позивача зазначив що, якщо не зупинити дію рішення оскаржуваної постанови, то ОСОБА_1 буде призваний до військової служби, нестиме військові обов`язки, зокрема, братиме безпосередню участь у військових діях. Наведене є неможливим за наявності хвороб, які є в позивача, несення військової служби за наявності зазначених хвороб завдасть шкоди життю та його здоров`ю. Якщо не зупинити дію оскаржуваної постанови, то у майбутньому буде неможливо виконати рішення по даній справі, адже шкода по найвищій соціальній цінності (здоров`ю або є навіть життю) вже буде завданою. Долучена до позовної заяви медична документація дозволяє стверджувати, що наявні очевидні ознаки протиправності оскаржуваної постанови. Відтак заявник вважає, що є підстави для вжиття заходів забезпечення позову у вказані ним способи.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи доводи заяви про забезпечення позову та наявні докази, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення, та водночас запобігати порушенню прав інших осіб, тобто в основі має бути принцип збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Суд зазначає, що заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову вказує на те, що ОСОБА_1 не погоджується з результатами та висновками обстеження та медичного огляду, оскільки вважає, що зазначений у оскаржуваній постанові від 27.05.2022 висновок про визнання його придатним до військової служби є протиправним, сформованим без проведення належного медичного огляду та обстеження, а також необґрунтованим.

Тому, просить суд, зокрема зупинити дію та виконання оскаржуваної постанови, яка оформлена довідкою Військово-лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки від 27.05.2022, номенклатурний номер 17/5066, до набрання законної сили рішення у справі № 500/2393/22.

Таким чином, у заяві про забезпечення позову, заявник просить зупинити дію рішення суб`єкта владних повноважень, яке є предметом розгляду в даній справі.

Стосовно наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Забезпечення позову з підстави, передбаченої у пункті 2 частини другої статті 150 КАС України, передбачає, що, по-перше: виходячи з конструкції зазначеної правової норми процесуального закону, поряд з наявністю очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується в судовому порядку, законодавець, як обов`язкову умову, для застосування заходів забезпечення позову, визначив існування, внаслідок цього, порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття "очевидні ознаки" необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребуючи оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловлених по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду.

Разом з тим, наведені як у позовній заяві, так і у заяві про забезпечення позову обставини не дозволяють однозначно й беззаперечно стверджувати про наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, а відтак і про наявність підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 151 КАС України. При цьому, правомірність оскаржуваного рішення входить до кола обставин, які необхідно встановити під час розгляду судом справи по суті.

Суд зауважує, що у разі забезпечення позову на даній стадії у той спосіб, який визначений позивачем у заяві про забезпечення позову, без дослідження обставин справи та без доказів, це призведе до фактичного вирішення судом спору по суті до постановлення рішення в даній справі, що суперечить інституту забезпечення позову.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суддя надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

За таких обставин судом резюмується, що вжиття заходів забезпечення позову є не доцільним.

У випадку встановлення в ході розгляду справи порушення прав позивача, їх відновлення в даному випадку можливе лише за наслідками розгляду такої справи по суті, що не може підміняти собою необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку та на даній стадії.

Крім того, суд зауважує, що заявником не наведено підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, зокрема, чинити перешкоди у вільному пересуванні по території України до набрання законної сили рішення у справі № 500/2393/22 та заборони відповідачу вчиняти певні дії, зокрема, вчиняти будь-які подальші дії, що призводять до участі у несенні військової служби позивачем до набрання законної сили рішення у справі № 500/2393/22, оскільки в поданій заяві не обґрунтовано, яким чином дії відповідача, у даному випадку, ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, при цьому, наведені позивачами обґрунтування не свідчать про існування обставин визначених статтею 150 частиною 2 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно з статті 154 частини 5 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи, що інших доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття заявлених заходів забезпечення позову судом не встановлено, а тому судом не вбачається можливість для використання законодавчо наданого йому права щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Як наслідок, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 150 152, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Військово-лікарської комісії при Тернопільському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Баранюк А.З.