Справа № 140/3902/22
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3902/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач, пенсійний орган) про визнання протиправними дії щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за вислугою років відповідно до статей 43, 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII), положень постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988) із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою перед звільненням у розмірі 88 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» (далі ДУ «ТМО МВС України по Волинській області») від 10 червня 2021 року №33/23-752д; зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статей 43, 63 Закону №2262-XII, положень Постанови №988, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою перед звільненням у розмірі 88 відсотків відповідних сум грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 у червні 1995 року був звільнений з органів внутрішніх справ згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Вислуга на день звільнення складала 32 роки.

З червня 1995 року позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно із Законом №2262-ХІІ.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21 ГУ ПФУ у Волинській області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугою років на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з врахуванням раніше виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду позивач звернувся до пенсійного органу з заявою від 10 травня 2022 року, в якій просив провести перерахунок основного розміру пенсії на підставі вказаної довідки про розмір грошового забезпечення у розмірі 88 процентів відповідних сум грошового забезпечення з 01 грудня 2019 року по день прийняття рішення по заяві, здійснити виплату різниці недоотриманої пенсії та в подальшому здійснювати виплату пенсії з врахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, а також при перерахунку пенсії врахувати рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп2016, яким обмеження максимального розміру пенсії визнано неконституційним та просив провести перерахунок основного розміру пенсії без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ у Волинській області листом від 13 травня 2022 року №4982-4116/З-02/8-0300/22 повідомило, що на момент виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21 діють норми статей 13, 43 Закону №2262-ХІІ, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення та десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, перерахований розмір пенсії позивача з січня 2022 року склав 19340,00 грн, а у наданому відповідачем повідомленні станом на 11 травня 2022 року основний розмір пенсії становить 21173,80 грн. В січні 2022 року позивач отримав пенсію в загальному розмірі 19340,00 грн, тоді як повинен був отримати 21173,80 грн. Сума недоплати становить 214913,23 грн. Тобто, нарахування та виплата коштів була обмежена максимальним розміром, що підтверджується копією перерахунку пенсії за вислугу років від 11 травня 2022 року та розрахунком суми, що підлягає виплаті згідно із рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21.

Щодо зменшення з 01 січня 2016 року розміру пенсії за вислугу років з 88 до 70 процентів грошового забезпечення зазначає, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VІІ зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом та механізмом їх проведення.

Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262XII, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №166-VІІ не зазнала.

Позивачу з 2003 року призначена пенсія за вислугу років у розмірі 88 процентів грошового забезпечення. Тобто, зміна встановленого Законом максимального розміру пенсії відбулася вже після призначення його пенсії.

Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у частині другій статті 13 Закону №2262-ХІІ після призначення пенсії позивачу не є підставою для зменшення відсоткового розміру призначеної пенсії під час перерахунку з 01 січня 2016 року.

З огляду на вказане, позивач уважає, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначенні, отже, застосувавши відсоток 70 при визначенні розміру пенсії після проведення перерахунку, відповідач порушив його права, оскільки при призначенні пенсії первісно встановлено для її обрахунку розмір 88 процентів заробітку, з огляду на що просить позов адміністративний позов задовольнити.

У відзиві на позовну заяву від 03 червня 2022 року №0300-0902-8/20563 представник відповідача позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що виконуючи рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21 застосовано частину сьому статті 43 Закону №2262-XII, тобто розмір пенсії обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

З набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774, який прийнятий 06 грудня 2016 року, опублікований в газеті «Голос України» 27 грудня 2016 року та набрав чинності відповідно до прикінцевих положень з 01 січня 2017 року в статтю 43 Закону №2262-XII вносяться зміни, зокрема доповнено частиною сьомою, яка передбачає, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, в редакції від 01 січня 2017 року Закон №2262-XII містить частину сьому статті 43, якою встановлено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Щодо вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року в розмірі 88 процентів грошового забезпечення, зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію за вислугу років, як особа, яка звільнилася зі служби в органах Міністерства внутрішніх справ України.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 у справі № 140/11064/21 відповідач провів перерахунок пенсії позивача на підставі довідки про грошове забезпечення виданої ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» в розмірі 70 процентів грошового забезпечення.

Виконуючи вказане рішення суду відповідач керувався чинною нормою статті 13 Закону №2262-XII.

Відповідно до чинної редакції статті 13 Закону №2262-XII зі змінам передбаченими Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII, законодавцем встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Зазначені норми статті та зміни до неї є чинними та не визнавались в установленому законом порядку неконституційними.

З огляду на вказане представник ГУ ПФУ у Волинській області просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 23-25).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 21).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 26 червня 1995 року отримує пенсію за вислугу років, яка призначена в розмірі 75 процентів сум грошового забезпечення відповідно до Закону №2262-XII, що підтверджується посвідченнями від 10 вересня 2001 року №3434, від 18 грудня 2008 року серії НОМЕР_1 та висновком про призначення пенсії від 28 червня 1995 року (арк. спр. 9-11).

Як убачається із матеріалів справи у травні 1996 року пенсія позивача була перерахована та її основний розмір склав 85 процентів грошового забезпечення.

У листопаді 2002 року пенсія ОСОБА_1 перерахована з 01 січня 2003 року виходячи із 88 процентів відповідних суми грошового забезпечення (арк. спр. 12).

При перерахунку пенсії у січні 2007 року, у квітні 2008 року основний розмір пенсії залишився незмінним 88 процентів від суми грошового забезпечення.

Ліквідаційна комісія УМВС України у Волинській області видала довідку від 21 березня 2018 року №1122 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) з 01 січня 2016 року, з якої вбачається, що відповідно до частини третьої статті 63 Закону №2262-XII, Постанови №988 та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) розмір грошового забезпечення за нормами, чинними за січень 2016 року, за прирівняною посадою поліцейського начальник управління до посади на день звільнення із служби начальник інформаційного бюро при УМВС у Волинській області становить 10712,47 грн (з урахуванням посадового окладу, окладу за спеціальним званням «полковник міліції», надбавки за стаж служби (50%), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15%), премії (12,29%).

На підставі вказаної довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області від 21 березня 2018 року №1122 та відповідно до Постанови №103 ГУ ПФУ у Волинській області у березні 2018 року провело перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року. При цьому основний розмір пенсії склав 70 процентів грошового забезпечення у сумі 10712,47 грн (при вислузі 31 рік), що становить 7498,73 грн, що підтверджується перерахунком пенсії у пенсійній справі №ХА3380-МВС від 21 березня 2018 року (арк. спр. 13).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №140/1973/18, яке набрало законної сили 21 січня 2019 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу з 01 січня 2016 року у розмірі 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 21 березня 2018 року №1122, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 30-33).

Як слідує з матеріалів справи ДУ «ТМО МВС по Волинській області» виготовила довідку від 10 червня 2021 року №33/23-752д про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року за прирівняною посадою поліцейського «начальник управління апарату головного управління» для перерахунку пенсії, у якій зазначені основні та додаткові види грошового забезпечення, премія (всього в сумі 30248,29 грн), яку надіслала ГУ ПФУ у Волинській області, про що повідомила позивача листом від 14 червня 2021 року №33/23-2503.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21, яке набрало законної сили 16 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо непроведення з 01 грудня 2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 за вислугою років на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії; зобов`язано відповідача здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 за вислугою років на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та з врахуванням раніше виплачених сум (арк. спр. 34-38).

Відповідно до перерахунку пенсії по пенсійній справі №ХА3380-МВС на виконання вищезазначеного рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д з розрахунку 70 процентів відповідних видів грошового забезпечення. Розмір пенсії склав 21627,03 грн, проте, з урахуванням максимального розміру така пенсія на даний час виплачується у розмірі 19340,00 грн (арк. спр. 17).

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою від 10 травня 2022 року, в якій просив провести перерахунок та виплату належної йому пенсії в розмірі 88 процентів грошового забезпечення, зазначеного в довідці ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д, без застосування обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами доходів, установлених для осіб, які втратили працездатність (арк. спр. 14).

За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ у Волинській області листом від 13 травня 2022 року №4982-4116/З-02/8-0300/22 повідомило, що на момент виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21 діють норми статей 13, 43 Закону №2262-ХІІ, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення та десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. З урахування прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01 грудня 2021 року на рівні 1934,00 грн, перерахований розмір пенсії позивача з січня 2022 року склав 19340,00 грн та правових підстав для проведення перерахунку пенсії з 01 грудня 2019 року в розмірі 88 процентів відповідного грошового забезпечення немає (арк. спр. 15-16).

Уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії за оновленою довідкою із розрахунку 88 процентів грошового забезпечення та без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугою строків служби призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Частиною другою цієї статті визначено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорій 2 та 3 - 80 процентів.

Як вбачається з висновку про призначення пенсії від 28 червня 1995 року, ОСОБА_1 26 червня 1995 року був звільнений з посади начальника Інформаційного бюро при УМВС у Волинській області за віком, вислуга років при звільненні становила 31 рік. Пенсія йому була призначена відповідно до частини другої статті 13 Закону №2262-XII у розмірі 75 процентів грошового забезпечення .

У частину другу статті 13 Закону №2262-XII неодноразово вносились зміни. Так в редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 25 березня 1996 року №103/96-ВР загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів.

Абзацом четвертим пункту 4 розділу I Закону України від 04 липня 2002 року №51-IV «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (далі - Закон №51-IV) внесено зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII, відповідно до яких цифри «85», «95» і «90» замінено відповідно цифрами «90», «100» і «95».

Пунктом 1 розділу ІІ Закону №51-IV обумовлено, що абзац четвертий пункту 4 розділу І цього Закону набирає чинності з дня введення в дію Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік», а згідно з пунктом 4 розділу ІІ даного Закону передбачено Кабінету Міністрів України забезпечити проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяким іншим особам відповідно до абзацу четвертого пункту 4 розділу I цього Закону з відповідних сум грошового забезпечення, встановлених на 01 січня 2003 року.

З 29 квітня 2006 року, в редакції Закону від 04 квітня 2006 року №3591-IV гранична межа відсоткового значення основного розміру пенсії становила 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Підпунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри «90» замінено цифрами «80».

Пунктом 23 Розділу ІІ Закону України №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII (далі - Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, до Закону №2262-ХІІ внесено зміни, а саме: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70». Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Отже, з часу призначення позивачу пенсії стаття 13 Закону №2262-ХІІ неодноразово була змінена в частині граничного (максимального) розміру пенсії у відсотковому співвідношенні до розміру грошового забезпечення.

Як установлено судом позивачу з 26 червня 1995 року була призначена пенсія за вислугу років в розмірі 75 процентів сум грошового забезпечення, яка з 01 січня 2016 року, перерахована пенсійним органом виходячи із розміру 70 процентів від суми грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №140/1973/18, зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу з 01 січня 2016 року у розмірі 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області від 21 березня 2018 року №1122, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (арк. спр. 30-33).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21 ГУ ПФУ у Волинської області зобов`язано здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_1 за вислугою років на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д, із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії та з врахуванням раніше виплачених сум (арк. спр. 34-38).

Відповідно до перерахунку пенсії по пенсійній справі №ХА3380-МВС на виконання вищезазначеного рішення суду відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д з розрахунку 70 процента відповідних видів грошового забезпечення. Розмір пенсії склав 21627,03 грн, проте, з урахуванням максимального розміру така пенсія на даний час виплачується у розмірі 19340,00 грн (арк. спр. 17).

На думку суду, внесені Законом №1166-VІІ зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-XII щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 процентів від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону №2262-ХІІ на момент призначення пенсії та він є сталим, а розміри складових пенсії (грошового забезпечення) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

При вирішенні даного спору суд, в силу приписів частини третьої статті 291 КАС України, враховує правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18, які полягають у наступному.

Відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону №2262-XII на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України. Такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України. Відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону №2262-XII, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії. На момент виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим застосування цього показника до перерахунку пенсії відповідача є протиправним, як тому, що стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону №2262-XII, яка змін не зазнавала, тому застосування статті 13 цього Закону, яка регулює призначення пенсій є протиправним оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Відтак, при перерахунку пенсії відповідно до статті 63 Закону № 2262-XII відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Верховний Суд в постанові від 28 січня 2021 року у справі №420/40/20 вказав, що правовий висновок Великої Палати Верховного від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 містить дві обставини: при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення; відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Водночас, вірним застосування цього правового висновку лише до правовідносин, у яких відсоткове значення розміру пенсії осіб не змінювалось від моменту призначення до перерахунку у бік зниження. Натомість у всіх випадках при перерахунку пенсії призначеної особі відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсійний орган повинен застосовувати відсоткове значення розміру пенсії по відношенню до грошового забезпечення у розмірі, який особа отримувала станом на момент здійснення такого перерахунку.

Такий правовий висновок, відповідає конституційним принципам щодо не допущення звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини та принципу незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статтею 58 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладені в постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі №140/392/19.

Таким чином, оскільки на момент здійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 01 грудня 2019 року така пенсія обраховувалася у розмірі 75 процентів грошового забезпечення, на думку суду, пенсійний орган повинен застосувати вказане відсоткове значення пенсії та при здійсненні її чергового перерахунку на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д протиправно застосовано розмір відсоткової складової грошового забезпечення 70 процентів.

Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 88 відсотків відповідних сум грошового забезпечення задоволенню не підлягають, оскільки під час здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року у справі №140/11064/21, розмір такої пенсії обчислювався виходячи із 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Окрім того, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2018 року у справі №140/1973/18 було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу саме у розмірі 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення (арк. спр. 30-33).

Таким чином, рішенням суду, яке набрало законної сили, вже було вказано на необхідність обчислення пенсії позивача при її перерахунку у розмірі 75 процентів грошового забезпечення.

Згідно із частиною другою статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд уважає, що відповідач у цій справі не довів правомірності своїх дій щодо зменшення позивачу відсоткового розміру пенсії з 75 до 70 процентів при здійсненні її чергового перерахунку на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д, однак позивачем належними доказами не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії у розмірі 88 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дії щодо застосування обмежень граничного розміру при нарахуванні та виплаті позивачу пенсії за вислугою років та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження розміру пенсії величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII частину сьому статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту «Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

При цьому, Конституційний Суд України вказане рішення обґрунтував тим, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності із 20 грудня 2016 року частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII.

Приписами частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2017 року) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте, частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року, стаття 43 Закону №2262-ХІІ не містила норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказані висновки узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 120/3552/21-а, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17, від 10 жовтня 2019 року у справі №522/22798/17, від 08 серпня 2019 року у справі №522/3271/17, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 01 жовтня 2011 року.

Цим Законом №3668-VI, внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Водночас положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок про те, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19 та від 27 січня 2022 року у справі №240/7087/20.

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин у справі, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д виходячи із 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення та застосуванням обмеження максимальним розміром та зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії у розмірі 75 процентів сум грошового забезпечення, зазначених у довідці ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243, 244, 245, 246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2019 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д виходячи із 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення та застосуванням обмеження максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 01 грудня 2019 року у розмірі 75 процентів сум грошового забезпечення, зазначених у довідці ДУ «ТМО МВС України по Волинській області» від 10 червня 2021 року №33/23-752д без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 06 липня 2022 року.