Справа № 695/3863/21
Суддя: Ватажок-Сташинська А. В.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3863/21

номер провадження 2-а/695/19/22

28 червня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Ватажок-Сташинської А.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Біліченко С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Державного підприємства «Золотоніське лісове господарство» Сторчоуса О.В. за ордером,

представника відповідача мисливствознавця Державного підприємства «Золотоніське лісове господарство» Кривоборода В.В.,

свідка ОСОБА_2 ,

свідка ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Золотоніське лісове господарство» про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства «Золотоніське лісове господарство», в якому просить:

-скасувати постанову мисливствознавця Державного підприємства «Золотоніське лісове господарство» Кривоборода Віталія Володимировича № 000005 від 07.12.2021 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 85 КУпАП;

-закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 85 КУпАП.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що оскаржувана постанова винесена усупереч норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки відповідачем порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Також позивач стверджує, що поверхневість дослідження обставин правопорушення призвела до складання спірної постанови, яка не відповідає вимогам законодавства про адміністративні правопорушення, завданням даного законодавства, є необ`єктивною та незаконною.

Ухвалою від 28.12.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, 25.01.2022 стороною відповідача надано відзив, в якому представник Державного підприємства «Золотоніське лісове господарство» Сторчоус О.В. вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки про дату, час та місце розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивачу було повідомлено під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого винесено спірну постанову. Також у відзиві зазначено, що оспорювана постанова винесена, у зв`язку із встановлення факту порушення позивачем 02.12.2021 вимог Закону України «Про мисливське господарство та полювання», а саме встановлено, що позивач перебував на полюванні без належного на те дозволу без документів, визначених у ст. 14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання», позивач полював у заборонений час у темну пору доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу, та у забороненому для цього місці на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей, із застосуванням (використанням) заборонених знарядь та забороненими способами приладу нічного бачення. Як зазначено у відзиві, позивач перебував із розчохленою зброєю, яка облаштована приладом нічного бачення в межах мисливських угідь, що є порушенням правил полювання відповідно до ч. 1 ст. 85 КУпАП згідно з пп. 6 п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Посилаючись, на те, що доводи позивача щодо порушення вимог ст. 245, 268, 280 КУпАП під час складання адміністративних матеріалів є необґрунтованими та безпідставними, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягав повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Також під час судового розгляду справи позивач пояснив, що він має мисливську зброю та проживає по АДРЕСА_1 в адміністративних межах с. Бубнівська Слобідка, поблизу з лісовим масивом та заповідником «Бубнівські Сосни». Також будинковолодіння позивача межує з земельною ділянкою, на якій розташовано ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців». Увечері 02.12.2021 позивач, узяв зброю та разом із знайомим пішли до сусідньої земельної ділянки через дорогу навскоси перевірити чи нема нікого хто б міг красти огорожу із сусідньої земельної ділянки, бо знайомий позивача прийшов і повідомив, що чув якісь звуки звідти. Як пояснив позивач коли вони разом із знайомим ходили по території сусідньої земельної ділянки, позивач спіткнувся та впав, внаслідок чого рушниця вибухнула. На звук вибуху прибігли єгер та директор ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців», та склали протокол про адміністративне правопорушення. Про дату, час та місце розгляду матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності на підставі складеного протоколу позивачу повідомлено не було. Позивач наполягав, що протокол та спірну постанову складено з порушенням вимог КУпАП. Також позивач стверджував, що територія, на якій сталась дана подія не є територією мисливських угідь, а відтак відсутні правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували повністю, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, надані у судовому засіданні 24.05.2022 покази допитаного у якості свідка ОСОБА_4 , а також надані у судовому засіданні 28.06.2022 покази допитаних у якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для вирішення справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що 02.12.2021 до чергової частини Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області від директора ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» ОСОБА_2 надійшло повідомлення, що 02.12.2021 близько 21 години 26 хвилин, на території мисливських угідь ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» затримали браконьєра, який незаконно полював. Виїздом слідчо оперативної групи на місце події встановлено, що факт браконьєрства не підтвердився. На місці події проведено огляд місця події, опитано заявника та особу, яка здійснила постріл, вилучено рушницю, два набої, гільзу від використаного набою та прилад нічного бачення.

Також на місці події в адміністративних межах с. Бубнівська Слобідка, Золотоніського району, Черкаської області 02.12.2021 мисливствознавцем ДП «Золотоніський лісгосп» Кривобородом В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення № 000004 від 02.12.2021, в якому зазначено, що позивач 02.12.2021 о 21 год 40 хв, перебуваючи у ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» зробив постріл з нарізної зброї Blaser R-95 № 9/ НОМЕР_1 , вказані дії кваліфікуються як незаконне полювання.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 000004 від 02.12.2021 ОСОБА_1 своїми діями порушив ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Від надання пояснень та зауважень до змісту протоколу та від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився.

Також у протоколі про адміністративне правопорушення № 000004 від 02.12.2021 зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год 00 хв 07.12.2022.

Згідно з наявними в матеріалах довідки Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, складеної за результатами перевірки по факту звернення ОСОБА_2 , ЄО № 9882 від 02.12.2021, письмовими поясненнями позивача від 02.12.2021 він є власником будинковолодіння у АДРЕСА_2 . 02 грудня 2021 року близько 20 години позивач разом зі своїм сторожем ОСОБА_4 пішли пройтись на прилеглу територію заповідника «Бубнівські Сосни», що знаходиться у позивача під охороною. Коли вони поверталися додому, позивач перечепився і впав, та карабін позивача, який позивач взяв із собою для обходу даної території вистрелив. Потім до позивача та ОСОБА_4 підійшов єгер та спитав, що вони роблять та викликав поліцію. У своїх письмових поясненнях від 02.12.2021 позивач вказав, що метою обходу заповідника було недопущення самовільної вирубки дерев у його відсутність.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення № 000004 від 02.12.2021, 07.12.2021 мисливствознавцем ДП «Золотоніський лісгосп» ОСОБА_5 винесено постанову № 000005 про накладення адміністративного стягнення, згідно з якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 85 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1 020 грн 00 коп.

Вважаючи вказану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Допитаний у судовому засіданні 24.05.2022 у якості свідка ОСОБА_4 показав суду, що є знайомим позивача та охороняє двори по сусідству. Увечері 02.12.2021, близько 20 години 30 хвилин, 21 години ОСОБА_4 почув, що по вулиці зі сторони виїзду із села у напрямку «до води» поїхала машина. Тому ОСОБА_4 пішов до позивача, щоб вони разом перевірили сусідню земельну ділянку, бо власники сусідніх дворів скаржаться, що в них з дворів крадуть огорожу. Зліва поруч від двору позивача розташоване мисливське господарство, а через дорогу від двору мисливського господарства, приватна земельна ділянка, на якій вирощують сільськогосподарські культури, та яка огорожена лише з двох сторін. Позивач узяв зброю та вони разом пішли до вказаного двору перевірити. Вулиця не освітлюється, та позивач йшовши по даній земельній ділянці, земля на якій була зорана, зашпортався і впав, рушниця вистрілила. На звук пострілу прибігли єгер та директор мисливського господарства та викликали поліцію.

Допитаний у судовому засіданні 28.06.2022 у якості свідка ОСОБА_2 показав суду, що є директором ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» та йому неодноразово надходили скарги від мешканців села Бубнівська Слобідка на позивача щодо зайняття останнім незаконного здобуття тварин. 02 грудня 2021 року ОСОБА_2 здійснював рейд території мисливських угідь та близько 21 години почув постріл, у тепловізор ОСОБА_2 побачив, що у напрямку звуку пострілу рухаються 2 особи, 1 зі зброєю та в окулярах нічного бачення, ОСОБА_2 почав переслідувати вказаних осіб та викликав по телефону мисливствознавця та єгеря. ОСОБА_2 , передбачивши напрямок руху помічених ним осіб, які рухались пішки в напрямку з поля до будинку позивача, вийшов їм на зустріч. У позивача була в руках ще тепла від пострілу рушниця, глушник якої було розірвано під час пострілу, також у позивача був прилад нічного бачення, відстрільної картки та ліцензії позивач не мав. На місце події було викликано поліцію. Також ОСОБА_2 показав суду, що загальна площа мисливських угідь становить понад 32 000 га, та в межах угідь знаходиться і територія села Бубнівіська Слобідка. Також ОСОБА_2 показав суду, що перебування в межах мисливських угідь зі зброєю у темну пору доби є порушенням Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було зачитано вголос зміст вказаного протоколу та повідомлено позивачу про дату, час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач від підпису у протоколі відмовився з підстав необхідності залучення його адвоката.

Допитаний у судовому засіданні 28.06.2022 у якості свідка ОСОБА_3 показав суду, що є єгерем ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» та протягом 2021 року неодноразово надходили скарги на позивача з приводу зайняття останнім незаконного здобуття тварин, при цьому сам позивач неодноразово хвалився відстрілом оленів, показував відповідні відео. Також ОСОБА_3 показав суду, що увечері 02.12.2021 перебував на чергуванні та почув постріл, коли ОСОБА_3 підійшов на місце двір поблизу будинковолодіння позивача, то побачив, що директор мисливського господарства вже затримав позивача. Викликали поліцію та мисливствознавця. Двір, на території якого затримали позивача є мисливськими угіддями, оскільки поруч ліс та двір не огороджено повністю, туди заходять звірі, у тому числі і олені, фактично земельна ділянка, на якій затримано позивача є мисливськими угіддями.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України закріплено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями частини 1 статті 85 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991 №1264-ХІІ, громадяни України зобов`язані: а) берегти природу, охороняти, раціонально використовувати її багатства відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; б) здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; в) не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів; г) вносити штрафи за екологічні правопорушення; д) компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище. Громадяни України зобов`язані виконувати й інші обов`язки у галузі охорони навколишнього природного середовища відповідно до законів України.

Положеннями статті 12 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22.02.2000 №1478-ІІІ (далі Закон №1478-ІІІ), передбачено, що право на полювання в межах визначених для цього мисливських угідь мають громадяни України, які досягли 18-річного віку, іноземці, які одержали в установленому порядку дозвіл на добування мисливських тварин та інші документи, що засвідчують право на полювання. Полювання з використанням вогнепальної мисливської зброї дозволяється лише особам, які в установленому порядку одержали в уповноваженому державному органі відповідний документ дозвільного характеру на право користування цією зброєю. До полювання прирівнюється: перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання (крім випадків регулювання чисельності диких тварин, польових випробувань і змагань мисливських собак (ненижче обласного рівня); перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Згідно з вимогами статті 20 Закону №1478-ІІІ, з метою раціонального використання мисливських тварин, охорони диких тварин, а також середовища їх перебування забороняється: 1) полювати без належного на те дозволу, а саме: без документів, визначених статтею 14 цього Закону; полювання на тварин, які не зазначені у дозволах на добування мисливських тварин або понад встановлену в цих дозволах норму; 2) полювання в заборонених для цього місцях, а саме: на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, де це заборонено відповідно до положень про них; на відтворювальних ділянках (крім відстрілу і відлову хижих та шкідливих тварин); у межах населених пунктів (сіл, селищ, міст), за винятком випадків, передбачених рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад; в угіддях, не зазначених у дозволі; на відстані ближче ніж 200 метрів від будівель населеного пункту та окремо розташованих будівель, де можливе перебування людей; 3) полювання у заборонений час, а саме: у не дозволені для полювання строки на відповідні види тварин; у темний період доби (пізніше години після заходу сонця і раніше години до його сходу); 4) полювання із застосуванням або використанням заборонених знарядь та забороненими способами, а саме: клеїв, петель, капканів, підрізів, закотів, гачків, самострілів, ловчих ям; отруйних та анестезуючих принад; живих сліпих чи знівечених тварин як принади; звуковідтворювальних приладів та пристроїв; електричного обладнання для добування тварин; штучних світлових джерел, приладів та пристроїв для підсвічування мішеней, у тому числі приладів нічного бачення; дзеркал та інших пристроїв, що осліплюють тварин; вибухових речовин; з під`їзду на автомототранспорті, а також на плавучих засобах з працюючим двигуном; літаків та вертольотів; не мисливської (у тому числі військової) вогнепальної, пневматичної та іншої стрілецької зброї, а також нарізних вкладок, напівавтоматичної або автоматичної зброї з магазинами більш як на два патрони; руйнування жител тварин, бобрових загат, гнізд птахів; газу та диму; заливання нір звірів; а також: на тварин, які зазнають лиха (переправляються водою або по льоду, рятуються від пожежі, повені тощо); на пернату дичину з нарізною вогнепальною зброєю або з використанням набоїв, споряджених кулями і шротом діаметром більше 5мм (№0000); на хутрових звірів (крім вовка, єнотовидного собаки, лисиці та шакала) з нарізною вогнепальною зброєю калібром більш як 5,6 міліметра; на копитних тварин з використанням малокаліберної гвинтівки під патрон кільцевого запалювання або набоїв, споряджених картеччю чи шротом; полювання з мисливськими собаками, ловчими звірами і птахами без наявності на них паспорта; полювання з дерев та мисливських вишок без дозволу користувача угідь; 5) транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту у щорічній контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання, а також у дозволі на їх добування; 6)допускання собаку мисливські угіддя без нагляду; 7) полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання; 8) полювання на заборонених для добування тварин; 9) збирання яєць птахів, загиблих мисливських птахів, самовільне привласнення знайдених в угіддях загиблих мисливських тварин або їх частин, руйнування, нищення або псування штучних гніздищ, солонців, годівниць для звірів і птахів, посівів кормових рослин, мисливських вишок, вказівних знаків, відповідних вивісок та інших атрибутів мисливського господарства. Дії, зазначені в пунктах 1-8 цієї статті, відповідно до законодавства кваліфікуються як незаконне полювання. Особи, винні у незаконному полюванні, несуть відповідальність згідно із законами. Виявлені тварини (або їх частини) та знаряддя добування таких тварин, законність набуття яких не підтверджена відповідними документами, вважаються незаконно добутими.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону №1478-ІІІ документами на право полювання (для громадян України) є: посвідчення мисливця; щорічна контрольна картка обліку добутої дичини і порушень правил полювання з відміткою про сплату державного мита; дозвіл на добування мисливських тварин (ліцензія, відстрільна картка, дозвіл на діагностичний та селекційний відстріл тощо); відповідний дозвіл на право користування вогнепальною мисливською зброєю у разі її використання; паспорт на собак мисливських порід, інших ловчих звірів і птахів у разі їх використання під час полювання.

Зазначені документи мисливець зобов`язаний мати під час здійснення полювання, транспортування або перенесення продукції полювання і пред`являти їх на вимогу осіб, уповноважених здійснювати контроль у галузі мисливського господарства та полювання.

Статтею 39 Закону №1478-ІІІ передбачено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, відповідно до законодавства мають право:

1) давати обов`язкові до виконання вказівки (приписи) про усунення порушень вимог цього Закону;

2) перевіряти документи на право полювання та добування мисливських тварин в інших цілях, зупиняти транспортні (плавучі) засоби та проводити їх огляд та огляд речей, знарядь полювання, добутої продукції та інших предметів;

3) доставляти осіб, які порушують вимоги цього Закону, до органів Національної поліції, органів місцевого самоврядування.

Статтею 42 Закону №1478-ІІІ, передбачено, що порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у: порушенні права державної власності на мисливських тварин; порушенні правил полювання та здійснення інших видів використання мисливських тварин, правил регулювання їх чисельності; перевищенні лімітів та норм спеціального використання мисливських тварин; порушенні вимог щодо користування мисливськими угіддями, погіршенні їх стану; використанні мисливських угідь не за призначенням; порушенні вимог щодо охорони середовища перебування мисливських тварин; порушенні правил утримання мисливських тварин у неволі або в напіввільних умовах; виготовленні, перевезенні, збуті та застосуванні заборонених знарядь добування тварин; придбанні, перевезенні, переробці та збуті незаконно добутої продукції полювання і продукції, переробленої в таксидермічних майстернях та цехах переробки без зазначення законності її набуття; самовільному або з порушенням установленого порядку переселенні, акліматизації та схрещуванні мисливських тварин; неподанні в установленому порядку або приховуванні, спотворенні інформації про стан, чисельність та обсяги добування мисливських тварин; невжитті заходів щодо запобігання загибелі мисливських тварин, погіршенню середовища їх перебування; порушенні порядку придбання чи реалізації, транспортування, переробці продукції полювання, незаконному пересиланні, ввезенні в Україну та вивезенні за її межі мисливських тварин та іншої продукції полювання, включаючи мисливські трофеї; порушенні прав користувачів мисливських угідь; порушенні правил техніки безпеки та поводження із зброєю на полюванні; перешкоджанні здійсненню державного контролю в галузі мисливського господарства та полювання, контролю користувачів угідь за додержанням чинного законодавства з питань полювання; порушенні вимог ведення мисливського собаківництва та порядку видачі родоводів і паспортів на собак мисливських порід, інших ловчих звірів та птахів. Законами України може бути встановлена відповідальність і за інші порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання. Притягнення порушників до відповідальності не звільняє їх від обов`язку відшкодувати збитки, завдані внаслідок порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання. Незаконно добуті мисливські тварини чи виготовлена з них продукція, а також знаряддя правопорушень підлягають конфіскації в установленому законодавством порядку. У разі вилучення незаконно добутих або набутих в інший спосіб живих мисливських тварин повинні бути вжиті заходи до їх збереження і, якщо можливо, повернення у природне середовище.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що до полювання прирівнюється перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю або з капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів; перебування осіб на дорогах загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою зброєю.

Заборонено полювання із застосуванням або використанням не мисливської (у тому числі військової) вогнепальної, пневматичної та іншої стрілецької зброї, а також нарізних вкладок, напівавтоматичної або автоматичної зброї з магазинами більш як на два патрони.

Відповідно до наведеного у ст. 1 Закону №1478-ІІІ визначення мисливськими угіддями є ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства; мисливство вид спеціального використання тваринного світу шляхом добування мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь; мисливське господарство як галузь сфера суспільного виробництва, основними завданнями якого є охорона, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, надання послуг мисливцям щодо здійснення полювання, розвиток мисливського собаківництва; полювання дії людини, спрямовані на вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл, відлов) мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах; користувачі мисливських угідь спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Таким чином, суттю мисливського господарства, мисливства та полювання є охорона, регулювання чисельності диких тварин, використання та відтворення мисливських тварин, здійснення добування мисливських тварин, що перебувають у стані природної волі або утримуються в напіввільних умовах у межах мисливських угідь, що не є використанням саме властивостей землі.

Визначення мисливських угідь як певної ділянки суші та водного простору (а не земельної ділянки) має на меті виключно чітке окреслення меж, кордонів певної території, на якій перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства (аналогічну позицію викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/23965/16).

Водночас згідно з частинами 1, 5, 6 статті 21 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь. Для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов`язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок. Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.

Отже мисливське господарство здійснюється із фактичним використанням властивостей землі, що потребує укладення договору для врегулювання відносин між користувачем (власником) земельної ділянки та користувачем мисливських угідь. Такий договір має враховувати цільове призначення земельної ділянки.

Як вказано у проекті організації та розвитку мисливського господарства ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» Золотоніського району Черкаської області до складу мисливських угідь господарства входить зокрема повністю адміністративна територія Бубнівсько- Слобідчької сільської ради.

Мисливські угіддя представлені лісовими масивами Вільхівського та Прохорівського лісництв державного підприємства «Золотоніського лісове господарство», польовими угіддями (рілля, сіножаті, пасовища) сільськогосподарських підприємств і фермерських господарств, водно-болотними угіддями (природні та штучні водотоки, ставки, болота, водосховище).

Загальна площа мисливських угідь господарства складає 32 161 га, утому числі: лісові 3 320 га, польові 22 921 га, водно-болотні 5 903 га, інщі (забудовані території, лісокультурні розсадники, плантації, кар`єри, дороги, просіки та інші землі державного лісогосподарського підприємства) 17 га.

Доказів того, що земельна ділянка, на якій було затримано позивача перебуває у приватній власності, а так само того, яким чином урегульовано відносини між власником або користувачем вказаної земельної ділянки і користувачем мисливських угідь ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» сторони суду не назвали та не надали.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що адміністративна територія Бубнівсько- Слобідчької сільської ради повністю входить до складу мисливських угідь мисливського господарства ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців», доводи позивача щодо того, що він перебував у темну пору добу з розчохленою зброєю на території приватної земельної ділянки призначеної для ведення сільськогосподарського господарства, а тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 85 КУпАП суд відхиляє як безпідставні.

Щодо посилання позивача на порушення порядку розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, у зв`язку із неповідомленням про дату, час та місце розгляду справи, суд зазначає про таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 30.01.2020 у справі №К/9901/38702/18 Верховний Суд зазначив, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

За відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено під час судового розгляду справи позивачу після складання протоколу про адміністративне правопорушення № 000004 від 02.12.2021 було уголос зачитано зміст протоколу та оголошено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год 00 хв 07.12.2022.

Від надання пояснень та зауважень до змісту протоколу та від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився.

На розгляд матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності позивач не прибув, про причини такої неявки не повідомив, клопотань щодо відкладення розгляду не надав, відтак мисливствознавець розглянув справу за відсутності позивача.

Постанова направлена позивачу засобами поштового зв`язку та отримана останнім 14.12.2021.

Щодо посилання позивача на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду у справі № 820/4810/2018, процедурні порушення, допущені суб`єктом владних повноважень під час розгляду справи про адміністративні правопорушення не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності, у разі підтвердження факту правопорушення.

Як передбачено приписами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1,2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового.

У силу вимог статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Допитаний в судовому засіданні 28.06.2022 у якості свідка ОСОБА_2 показав суду, що є директором ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» та йому неодноразово надходили скарги від мешканців села Бубнівська Слобідка на позивача щодо зайняття останнім незаконного здобуття тварин. 02 грудня 2021 року ОСОБА_2 здійснював рейд території мисливських угідь та близько 21 години почув постріл, у тепловізор ОСОБА_2 побачив, що у напрямку звуку пострілу рухаються 2 особи, 1 зі зброєю, в окулярах нічного бачення, ОСОБА_2 почав переслідувати вказаних осіб та викликав по телефону мисливствознавця та єгеря. ОСОБА_2 , передбачивши напрямок руху помічених ним осіб, які рухались пішки в напрямку з поля до будинку позивача, вийшов їм на зустріч. У позивача була в руках ще тепла від пострілу рушниця, глушник якої було розірвано під час пострілу, також у позивача був прилад нічного бачення, відстрільної картки та ліцензії позивач не мав. На місце події було викликано поліцію. Також ОСОБА_2 показав суду, що загальна площа мисливських угідь становить понад 32 000 га, та в межах угідь знаходиться і територія села Бубнівіська Слобідка. Також ОСОБА_2 показав суду, що перебування в межах мисливських угідь зі зброєю у темну пору доби є порушенням Закону України «Про мисливське господарство та полювання». Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення позивачу було зачитано вголос зміст вказаного протоколу та повідомлено позивачу про дату, час та місце розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач від підпису у протоколі відмовився з підстав необхідності залучення його адвоката.

При цьому як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення № 000004 від 02.12.2021 у графі свідки наявний підпис ОСОБА_2 .

Щодо факту присутності ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 000004 від 02.12.2021 позивач під час судового розгляду даної справи не заперечував.

Допитаний у судовому засіданні 28.06.2022 у якості свідка ОСОБА_3 показав суду, що є єгерем ТОВ «Спеціалізоване мисливське господарство «Національний союз мисливців» та протягом 2021 року неодноразово надходили скарги на позивача з приводу зайняття останнім незаконного здобуття тварин, при цьому сам позивач неодноразово хвалився відстрілом оленів, показував відповідні відео. Також ОСОБА_3 показав суду, що увечері 02.12.2021 перебував на чергуванні та почув постріл, коли ОСОБА_3 підійшов на місце двір поблизу будинковолодіння позивача директор мисливського господарства вже затримав позивача. Викликали поліцію та мисливствознавця. Двір, на території якого затримали позивача є мисливськими угіддями, оскільки поруч ліс та двір не огороджено повністю, туди заходять звірі, у тому числі і олені, фактично земельна ділянка, на якій затримано позивача є мисливськими угіддями.

При цьому суд критично ставиться до наданих показів допитаного у судовому засіданні 24.05.2022 у якості свідка ОСОБА_4 , оскільки останній у судовому засіданні показав суду, що є знайомим позивача та охороняє двори по сусідству.

Однак позивач у своїх письмових поясненнях від 02.12.2021, які наявні в матеріалах довідки Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області, складеної за результатами перевірки по факту звернення ОСОБА_2 , ЄО № 9882 від 02.12.2021, вказав, що він близько 20 години разом зі своїм сторожем ОСОБА_4 пішли пройтись на прилеглу територію заповідника «Бубнівські Сосни», що знаходиться у позивача під охороною. Коли вони поверталися додому, позивач перечепився і впав, та карабін позивача, який позивач взяв із собою для обходу даної території вистрелив. Потім до позивача та ОСОБА_4 підійшов єгер та спитав, що вони роблять та викликав поліцію. У своїх письмових поясненнях від 02.12.2021 позивач вказав, що метою обходу заповідника було недопущення самовільної вирубки дерев у його відсутність.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували обставини викладені у протоколі та в оскаржуваній постанові, факт відсутності в його діях складу правопорушення передбаченого частиною 1 статті 85 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що розгляд протоколу про адміністративне правопорушення та складання постанови за результатами розгляду адміністративних матеріалів не можливий на місці вчинення правопорушення і суперечить вимогам закону.

Надаючи правову оцінку наведеним доводам позивача, суд зауважує, що останній знав, що у відношенні нього складається протокол про адміністративне правопорушення, йому було запропоновано надати пояснення та ознайомитись з протоколом, роз`яснено його права та обов`язки, зміст протоколу було оголошено позивачу уголос та оголошено про дату, час та місце розгляду справи о 09 год 00 хв 07.12.2021в приміщенні ДП «Золотоніський лісгосп» за адресою: с. Вільхи, Золотоніський район, Черкаська область.

Щодо посилання позивача на порушення його права користуватися юридичною допомогою адвоката під час розгляду матеріалів, суд зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, позивачу при складанні протоколу та постанови роз`яснено його права і обов`язки, та запропоновано надати письмові пояснення, що не перешкоджало позивачу заявити відповідне клопотання про відкладення розгляду матеріалів, у зв`язку із необхідністю залучення до участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення захисника.

Твердження позивача щодо інших можливих порушень, які на його думку, були допущеними в ході винесення відповідачем оспорюваної постанови є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами.

У постанові Верховного Суду у справі № 825/2328/16 від 22.05.2020 викладений висновок про те, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact).

Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оспорювана постанова, ухвалена уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 відсутні.

При цьому суд критично ставиться до твердження позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки доводи позивача спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються та зводяться до намагання уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 85 КУпАП, яка встановлює адміністративну відповідальність за порушення правил полювання (полювання без належного на те дозволу, в заборонених місцях, у заборонений час, забороненими знаряддями або способами, на заборонених для добування тварин, допускання собак у мисливські угіддя без нагляду, полювання з порушенням установленого для певної території (регіону, мисливського господарства, обходу тощо) порядку здійснення полювання), яке не мало наслідком добування, знищення або поранення тварин, а також транспортування або перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в контрольній картці обліку добутої дичини і порушень правил полювання та в дозволі на їх добування.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з ч. 1,2 статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04.07.2022.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська