Справа № 480/8507/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2022 року Справа № 480/8507/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелети С.М.,
за участю секретаря судового засідання Високос Я.С.
представника позивача Демидова Я.Ю., представника відповідача Савченко С.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в м. Суми справу за позовом Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
Свої вимоги позивач мотивує тим, що податковим органом було проведено камеральну перевірку КП ВУВКГ щодо своєчасності сплати податкових зобов`язань, за результатами якої складений відповідний акт та в подальшому прийняті податкові повідомлення-рішення про зобов`язання позивача сплатити штрафні (фінансові) санкції.
Податкові повідомлення рішення позивач вважає незаконними та просить скасувати, зазначаючи, що податковим органом включено у розрахунок несвоєчасну сплату боргу по податковим повідомленням-рішенням, які в судовому порядку визнані незаконними та частково було скасовано. Крім того, зазначає, що підприємством сплачувалося сума податкового боргу, в призначенні платежу зазначалося у зв`язку із чим проводиться відповідне перерахування коштів. Відповідачем не врахована норма Податкового кодексу України, що нарахування штрафів за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, вчинені з 01.03.2020 застосовуватися не може. Крім того, відповідачем не враховується, що позивач був позбавлений права подати заяву про списання податкового боргу.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти його задоволення заперечив, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що перевіркою встановлено, що несвоєчасну сплату узгоджених сум податкового боргу, а тому правомірно було застосовано штрафні (фінансові) санкції до підприємства. Крім того, рішення суду, яким скасовано частково податкові повідомлення-рішення мали статут узгоджених та оскаржені в судовому порядку позивачем вже після прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, що є предметом розгляду даної справи.
Судом відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, під час підготовчого провадження судом було продовжено строк проведення на 30 днів. Також судом було задоволено клопотання представника позивача про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що податковим органом було проведено камеральну перевірку КП ВУВКГ щодо своєчасності реєстрації податкових накладних, за результатами якої складений акт від 14.09.2020 №538/18-28-04-10/03352716 (далі акт від 04.09.2020).
Надаючи правову оцінку спірним відносин, суд виходить з такого.
В ході розгляду справи судом встановлено, що також визнається і сторонами, та підтверджується матеріалами справи, що застосування штрафних (фінансових) санкцій було зумовлено несвоєчасною сплатою позивачем податкових зобов`язань по податку на додану вартість згідно податкових декларацій за червень-грудень 2019р., січень 2020р., та податкових повідомлень-рішень, перелік яких зазначено на стор. 2 акту перевірки (а.с.12). Зазначені обставини позивачем не оспорюється.
В судовому засіданні представник позивача не заперечував ту обставину, що податкові повідомлення-рішення, відображені в акті перевірки на стор. 2 акту не були оскаржені в установленому порядку, на час винесення спірних податкових повідомлень-рішень набули статусу узгоджених, граничні терміни сплати як податкових декларацій так і податкових повідомлень-рішень були порушені позивачем.
Відповідно до ст. 126 п. 126.1 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Положення статті 126 Податкового кодексу України застосовується у випадку, коли має місце факт сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, але несвоєчасно, тобто з порушенням строків. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.
Стосовно посилання позивача на перерахування коштів на погашення суми податкового боргу, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, та не заперечується представником позивача, у підприємства був в наявності податковий боргу, всі сплачені суми були направлені на погашення боргів минулого періоду.
Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Отже, вказаною нормою Податкового кодексу України визначено обов`язок податкового органу на зарахування усіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеному платником.
Тобто, податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов`язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення.
Відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до правовою позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року по справі №640/914/19, нарахування штрафу за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань на підставі статті 126 Податкового кодексу України, зазначивши при цьому, що сплачувані позивачем суми грошових зобов`язань, визначені останнім самостійно в податкових деклараціях з податку на додану вартість, контролюючим органом правомірно у відповідності до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість згідно з черговістю його виникнення.
Визначальним при застосуванні приписів цієї статті є наявність податкового боргу. При цьому зміст графи «призначення платежу» у платіжних дорученнях за будь-яких умов не має значення, що прямо передбачено пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.
Таким чином, враховуючи те, що підприємством порушило граничні строки сплати податкових зобов`язань, сплачені суми правомірно були направлені податковим органом в рахунок погашення суми податкового боргу з податку на додану вартість згідно з черговістю його виникнення, податковим органом правомірно були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення станом на день їх винесення.
Стосовно посилання позивача на те, що податковий орган позбавив підприємство права на списання податкового боргу, суд такі твердження визнає безпідставними, оскільки не стосується предмету спору, такі вимоги щодо списання позивачем не заявлені. Прийняті зміни до Податкового кодексу України набули чинності після прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, а тому не могли бути взагалі взяті до уваги відповідачем, не є підставою для скасування таких рішень із зазначених позивачем підстав.
Відповідно до положень частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суд зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), розглядаючи податкові спори, застосовує статтю 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном та закріплює, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В цьому контексті неправомірне стягнення податків/штрафів, позбавлення права на відшкодування податків розглядається як втручання держави у мирне та вільне володіння особи своїм майном (коштами).
У п. 49 рішення від 22.11.2007 р. у справі «Україна-Тюмень» проти України» ЄСПЛ вказав, що найважливіша вимога статті 1 Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів».
У п. 55 цього рішення надано тлумачення «пропорційності втручання» в право на мирне володіння майном та зазначив, що таке втручання повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та захисту основоположних прав особи.
Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності/
З огляду на такі висновки ЄСПЛ, під час судового розгляду потрібно оцінити, наскільки застосування штрафу за несвоєчасну сплату боргу узгоджується зі справедливим балансом, який має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства щодо застосування таких штрафів та вимогами захисту прав особи.
Слід зазначити, що податкові штрафи, якщо вони не мають на меті матеріальної компенсації, а мають виключно каральний та стимулюючий характер, відповідають кримінальному переслідуванню у розумінні статті 6 Конвенції. Такого висновку дійшов ЄСПЛ у пп.48-49 рішення у справі «J. В. Проти Швейцарії» від 03.05.2001, у рішенні у справі «Остерлунд проти Франції» від 10.05.2015, у рішенні у справі «Компанія «Вестберґа таксі Антіеболаґ» та Вуліч проти Швеції».
Відповідно, у зв`язку з наявністю характеру притягнення до кримінальної відповідальності в розумінні Конвенції, для застосування таких штрафі обов`язковим є доведення вини платника податків, тобто усвідомлення небезпечного характеру свого діяння та розуміння його суспільно небезпечних наслідків, які відсутні у випадку з несвоєчасною реєстрацією податкових накладних/розрахунків коригування, що не видаються покупцю. Як наслідок, відсутня також вина.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сума судового збору в розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 2296,72грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов Комунального підприємства виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 07.07.2022

Суддя С.М. Гелета