Справа № 160/4421/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 березня 2022 р. Справа № 160/4421/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши позовну заяву з доданими документами ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (50079, м.Кривий Ріг, вул.Короленка, 1а), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (50079, м.Кривий Ріг, вул.Короленка, 1а), Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (50079, м.Кривий Ріг, вул.Короленка, 1а) про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) з позовом про:

- скасування рішення Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2021 року про відмову у здійсненні реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області здійснити реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вивчивши матеріали позовної заяви з додатками, суд застосовує наступні норми діючого законодавства.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість, однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством в сфері приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З змісту позовної заяви вбачається, що Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відмовив в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з підстави відсутності згоди батька на реєстрацію місця проживання.

При цьому позивач не заперечує, що зазначена відмова здійснена у відповідності до чинного законодавства, проте зазначає, що внаслідок цього рішення відповідача порушуються права її малолітньої дитини.

Відповідно до ч.2 ст.160 Сімейного кодексу України (далі - СК України) місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з частиною першою ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно частини першої ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей.

Згідно з п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Зі змісту матеріалів позовної заяви вбачається, що оскаржуване рішення обумовлено відсутністю згоди батька (письмової згоди у присутності особи, яка приймає заяву, або засвідченої в установленому порядку письмової згоди). При цьому позивач вважає, що за таких обставин між батьками відсутній спір щодо місця проживання дитини, оскільки батько дитини самоусунувся від участі в житті їх спільної дитини, а адміністративна послуга потребує згоди другого з батьків.

Таким чином, позивач, розуміючи законодавчі вимоги, що висуваються для реєстрації місця проживання дитини, зокрема потребу згоди другого з батьків, та усвідомлюючи, що оскаржувана відмова в реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2021 року, обумовлена недотриманням заявником вимог п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. №207, тобто за відсутністю фактичного спору з суб`єктом владних повноважень у сфері публічних відносин, звернулась до адміністративного суду із даним позовом з метою отримати адміністративну послугу за відсутності законодавчо визначених підстав для цього. При цьому в основу цього звернення покладено твердження про відсутність між батьками спору щодо місця проживання дитини, що суперечить фактичній підставі звернення - відсутності згоди другого з батьків на реєстрацію місця проживання дитини.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України "Про охорону дитинства" визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

В цьому аспекті суд звертає увагу позивача, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, адже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини, про що зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 13 червня 2018 року по справі № 752/14614/14-ц, провадження № 61-24204св18.

Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі "Хант проти України" сказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі "М.С. проти України", в якому йдеться про визначення "інтересів дитини", їх місця у взаємовідносинах між батьками.

ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

При цьому суд враховує, що реєстрація ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , фактично визначить місце проживання дитини разом з матір`ю, а при вирішенні цих питань з`ясуванню підлягають чи не буде суперечити таке рішення інтересам малолітньої дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків тощо, тобто суду необхідно вирішити цей спір з дотриманням норм міжнародного та національного права; усебічно й повно дослідити обставини справи, взявши до уваги фактичний, емоційний, психологічний, матеріальний, віковий та медичний чинники, пропорційно й обґрунтовано оцінити інтереси дитини і з урахуванням цього ухвалити рішення, забезпечивши найкращі інтереси дитини.

Однак, вирішення таких спорів регламентовано Цивільним процесуальним кодексом, статтею 19 якого установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У постанові Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №826/20197/13-а зроблено правовий висновок про те, що неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Тобто цей спір виник із відносин приватноправового характеру і його існування не залежить від того, чи додержав вимог законодавства суб`єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суд відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст.2, п.1 ч.1 ст.170 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, треті особи на стороні відповідача: Виконавчий комітет Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Відділ реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути позивачу судовий збір в розмірі 992грн. 40коп. сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 21.02.2022 року.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.5 та ч.6 ст.170 КАС України:

- повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається;

- розгляд та вирішення даної справи віднесено до суду цивільної юрисдикції.

Копію ухвали разом з позовною заявою та додатками до неї, оригіналом квитанції про сплату судового збору надіслати позивачу за адресою:

- АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 КАС України та може бути оскаржена в строки, передбачені ст.295 КАС України.

Суддя Г. В.Кадникова