Справа № 480/2191/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2022 року Справа № 480/2191/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/2191/22 за позовом ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Роменської міської ради Сумської області, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Роменської міської ради Сумської області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.11.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2.00га, за рахунок земель комунальної власності Роменської міської територіальної громади, яка розташована на території Миколаївського старостинського округу Роменського району Сумської області;
- зобов`язати Роменську міську раду Сумської області прийняти рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою для відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,5 га, за рахунок земель комунальної власності Роменської міської територіальної громади, яка розташована на території Миколаївського старостинського округу Роменського району Сумської області.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернувся до Роменської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2.0 га, розташованої на території Миколаївського старостинського округу Роменського району Сумської області. Листом від 11.01.2022 року №03-19/15 виконавчий комітет Роменської міської ради повідомив позивача, що його звернення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розглянуто та зазначено, що останній не може підготувати рішення щодо надання земельної ділянки у власність у зв`язку із невідповідністю містобудівної документації (позивач бажає отримати земельну ділянку площею 2.0000га, тоді як згідно даних публічної кадастрової карти орієнтовна площа земельної ділянки згідно меж вказаних у викопіюванні становить 1.4га). Отже, відповідач вбачає невідповідність змісту клопотання графічним матеріалам. Позивач не погоджується з такими діями відповідача, вважає їх протиправними та такими, що порушують його права.
Ухвалою суду від 18.02.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/2191/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Роменська міська рада Сумської області з позовними вимогами не погодилась, у відзиві на позовну заяву (надійшов до суду 21.06.2022р.) зазначила, що вимога зобов`язати надати дозвіл на розробку проекту землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства. Суд не вправі зобов`язати відповідача до вчинення тих дій, які згідно із земельним законодавством України можуть здійснюватися лише за його розсудом.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 звернувся до Роменської міської ради із заявою від 17.11.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, розташованої на території Миколаївського старостинського округу Роменського району Сумської області. До клопотання було додано, зокрема, копію паспорту, ідентифікаційного номеру та графічні матеріали.
Листом від 11.01.2022 року №03-19/15 виконавчий комітет Роменської міської ради повідомив позивача, що його звернення стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розглянуто та зазначено, що останній не може підготувати рішення щодо надання земельної ділянки у власність у зв`язку із невідповідністю містобудівної документації. Зокрема відповідач вказує на те, що позивач згідно клопотання бажає отримати земельну ділянку площею 2.0000га, тоді як згідно даних публічної кадастрової карти орієнтовна площа відповідної земельної ділянки згідно меж вказаних у викопіюванні становить 1.4га. Отже, відповідач вбачає невідповідність змісту клопотання графічним матеріалам.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі по тексту - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.
Так, частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Тобто підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Водночас, ухвалення рішення є результатом певної правової процедури, яка йому передує.
Відповідно до приписів ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.
Згідно із п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280) питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.
Таким чином, вирішення заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, відноситься виключно до повноважень Роменської міської ради.
Нормами статті 46 Закону № 280 визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.
Частинами першою та другою статті 59 Закону № 280 передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загалього складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Враховуючи викладене, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, Роменська міська рада на пленарному засіданні зобов`язана прийняти одне із рішень, визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.
У той же час, Роменська міська рада Сумської області порушила вимоги вказаного законодавства, не розглянула заяву ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку. Тобто має місце протиправна бездіяльність.
Отже, наданий відповідачем лист не може сприйматися судом як належна відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки питання вирішене не у встановленому законом порядку.
Згідно із ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Роменської міської ради Сумської області щодо не розгляду заяви позивача від 17.11.2021.
Щодо вимоги про зобов`язання Роменської міської ради Сумської області надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд зазначає наступне.
Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.03.2019 у справі № 2040/6320/18.
Частиною 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У даному випадку зобов`язання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не є втручанням суду у дискреційні повноваження Роменської міської ради Сумської області, а є обґрунтованим та ефективним способом захисту порушеного права позивача.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.10.2020 у справі № 1840/3664/18 від 28.10.2020 № 808/2625/17.
Враховуючи викладене, керуючись нормами ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Роменську міську раду Сумської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності на території Миколаївського старостинського округу Роменського району Сумської області та прийняти рішення, передбачене статтею 118 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Роменська міська рада Сумської області, як суб`єкт владних повноважень, не довела правомірності своєї бездіяльності щодо не розгляду заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 992,40грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково .
Визнати протиправною бездіяльність Роменської міської ради Сумської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 , яка датована 17.11.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності яка розташована за межами населеного пункту на території Миколаївського старостинського округу Роменського району Сумської області.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець