Справа № 200/2591/22
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

05 липня 2022 року Справа №200/2591/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

11 лютого 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в області), в якому позивач просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за весь період, починаючи з дати припинення виплати пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 .

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

18 травня 2022 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні); встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про відкриття провадження у справі сторони повідомлені належним чином в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 262 КАС розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження у випадках, визначених ст. 263 цього Кодексу, розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 262 КАС).

24 червня 2022 року суд постановив ухвалу про продовження відповідачу процесуального строку для подання витребуваних доказів.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в області як отримувач пенсії за віком внутрішньо переміщена особа.

Позивач вказує на те, що пенсійний орган припинив виплачувати пенсію за відсутності підстав, що передбачені ст. 49 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058).

Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує її право на пенсійне забезпечення, а тому звернулася до суду з цим позовом.

В обґрунтування своїх вимог вона покликається на норми ст. 46 Конституції України, ст. ст. 8, 49 Закону № 1058 та зазначає, що припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, прийнятого органом Пенсійного фонду України або судом, і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону № 1058.

Зазначає, що право на отримання пенсії гарантоване Конституцією України, а суми пенсії є її власністю.

Просить задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Вказував на те, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в області як отримувач пенсії за віком внутрішньо переміщена особа з 01 січня 2016 року.

З 01 лютого 2020 року позивачці регулярно нараховується та виплачується пенсія.

Відповідач зазначає, що суми пенсії, які не виплачені за період до місяця відновлення пенсійних виплат, а саме з 01 січня 2016 року по 31 січня 2020 року, обліковуються в управлінні та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Відповідач покликався на постанову Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплата внутрішньо переміщеним особам» та Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165, та зазначав, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Виплата таких пенсій проводиться за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік.

Зауважував, що через відсутність фінансування заборгованість з пенсії позивачу не виплачена.

На цих підставах просив відмовити в позові.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

З 13 грудня 1985 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в паспорті.

У зв`язку тимчасовою окупацією її населеного пункту позивач покинула своє постійне місце проживання та перемістилася на підконтрольну органам державної влади України територію.

ОСОБА_1 набула статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджено відповідною довідкою від 14 червня 2017 року № -.

Фактичне місце проживання/перебування позивача після переміщення: АДРЕСА_2 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код: 13486010) зареєстроване як юридична особа 27 червня 2002 року, про що 09 червня 2005 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений відповідний запис.

ГУ ПФУ в Донецькій області є правонаступником Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі Великоновосілківське ОУ ПФУ).

На вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2020 року № 925 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» та наказу Пенсійного фонду України від 02 листопада 2020 року № 115 «Про заходи у зв`язку з реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України» з 01 червня 2021 року до Головного управління перейшли завдання та функції територіальних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій області, які реорганізовані шляхом приєднання до Головного управління, в тому числі Великоновосілківського ОУ ПФУ.

ОСОБА_1 довічно призначена пенсія за віком, що про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 , видане Пенсійним фондом України 01 квітня 2008 року.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в області за фактичним місцем проживання як внутрішньо переміщена особа, де отримує пенсію за віком.

На підставі даних програми «Діловодство спеціалізованого суду» суд встановив, що в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебувала справа № 200/10360/19-а за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського ОУ ПФУ про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

04 жовтня 2019 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалив рішення по справі № 200/10360/19-а, яким позов задовольнив повністю, а саме:

- визнав протиправними дії Великоновосілківського ОУ ПФУ щодо відмови у поновлені пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язав Великоновосілківське ОУ ПФУ поновити нарахування та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з дня припинення виплати пенсії;

- зобов`язав Великоновосілківське ОУ ПФУ сплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсійним виплатам починаючи з дня припинення виплати пенсії за весь період.

Під час розгляду справи № 200/10360/19-а суд встановив:

«[…]

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 . Позивач є пенсіонером за віком про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 01.04.2008 року.

14 червня 2017 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка № від 14.06.2017 року.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності невиплати такого виду страхової виплати, як пенсія.

[…]».

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року по справі № 200/10360/19-а набрало законної сили 20 грудня 2019 року.

Ухвалами від 18 травня 2022 року та від 24 червня 2022 року суд витребував у відповідача відомості про те, чи перебуває ОСОБА_1 на обліку в ГУ ПФУ в області на час розгляду справи; пенсійну справу ОСОБА_1 з усіма наявними в ній матеріалами; рішення про припинення виплати пенсії позивачу та всі документи, що слугували підставою для його прийняття (якщо таке приймалося); витяг з ІКСІ ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії за період з квітня 2014 року по червень 2022 року включно з інформацією про нарахування та виплату пенсії за цей період; заяви ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії, якщо такі надходили, а також відповіді, які пенсійний орган надав за наслідками розгляду цих заяв; всі інші докази, які стали підставою для допущення спірної бездіяльності, вчинення спірних дій та прийняття рішень.

Витребувані докази в повному обсязі відповідач суду не надав, а тому справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Так, у відзиві на позовну заяву та в клопотанні від 29 червня 2022 року ГУ ПФУ в області зазначило, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року по справі № 200/10360/19-а, яке набрало законної сили 20 грудня 2019 року, з 01 березня 2016 року ОСОБА_1 поновлена виплата пенсії.

З 01 лютого 2020 року позивачці здійснюється поточна виплата пенсії.

Заборгованість за період з 01 січня 2016 року по 31 січня 2020 року обліковується в ГУ ПФУ в області та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

На підтвердження доводів про те, що пенсійні виплати позивачу проводяться відповідач надав рішення від 22 лютого 2022 року № 50 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року у зв`язку з індексацією.

В рядку «Особливості» рішення про перерахунок пенсії зазначені такі відомості: «ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) з 09 січня 2020 року довічно; призначення за рішенням суду з 01 березня 2016 року довічно».

Суд зауважує, жодних доказів, які б свідчили, що після поновлення виплати пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2019 року по справі № 200/10360/19-а, пенсійні виплати ОСОБА_1 повторно припинені, суду не надані.

У позовній заяві позивач взагалі не вказала, з якого саме часу вона не отримує пенсійні виплати. ОСОБА_1 не навела відомостей, які б дозволили зробити висновок, що спірні правовідносини щодо припинення виплати пенсії виникли між нею та ГУ ПФУ в області після поновлення виплати пенсії на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/10360/19-а.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Публічно-правовий спір між ОСОБА_1 та Великоновосілківським ОУ ПФУ, правонаступником якого є ГУ ПФУ в області, про поновлення виплати пенсії та виплати заборгованості з пенсії вирішений таким, що набрало законної сили рішенням суду по справі № 200/10360/19-а.

Ні позовна заява, ні додані до неї письмові докази, не містять інформації про те, що після поновлення пенсійних виплат на виконання рішення суду по справі № 200/10360/19-а між позивачем та пенсійним органом виник новий публічно-правовий спір щодо припинення пенсійних виплат, який би потребував вирішення.

Питання виплати заборгованості з пенсії також вирішено судом під час розгляду справи № 200/10360/19-а.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно із положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому ст. 287 цього Кодексу (ч. 8 ст. 382 КАС).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що приписами ст. ст. 382, 383 КАС передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Відтак, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі № 806/2143/15, від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19.

Наявність спеціальних правових норм КАС (ст. ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у цій справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС, оскільки спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що були предметом розгляду суду в іншому провадженні.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, від 03 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18, від 21 грудня 2020 року у справі № 440/1810/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 238 КАС про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Наслідки закриття провадження у справі визначає ст. 239 КАС.

Відповідно до ч. 2 ст. 239 КАС у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалою від 18 травня 2022 року суд відстрочив позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір позивачем не сплачений.

Оскільки суд дійшов висновку про закриття провадження у справі судовий збір в сумі 992,40 грн належить стягнути з позивача на користь держави.

Керуючись п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 238, ст. ст. 239, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

1. Закрити провадження в адміністративній справі № 200/2591/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

3. Роз`яснити особі, яка подала позовну заяву, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

4. Ухвала постановлена і підписана суддею 05 липня 2022 року.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Суддя Т.О. Кравченко