Справа № 620/2857/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року Чернігів Справа № 620/2857/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Управління Служби безпеки України в Чернігівській області (далі також УСБУ в Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність УСБУ в Чернігівській області, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу грошової премії, передбаченої наказом ЦУ СБ України від 02.12.2021 № 1275/ДСК "Про заохочення військовослужбовців СБ України за результатами службової діяльності у 2021 році" та зобов`язання Управління СБ України в Чернігівській області нарахувати та виплатити позивачу грошову премію, передбачену наказом ЦУ СБ України від 02.12.2021 № 1275/ДСК "Про заохочення військовослужбовців СБ України за результатами службової діяльності у 2021 році".

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 02.08.2021 відповідачем накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «зауваження» на ОСОБА_1 . Позивач зауважив, що 01.12.2021 набув чинності Закону України від 05.11.2021 № 1869-ІХ Про внесення змін до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яким встановлено строки дії дисциплінарних стягнень та який відповідно до положень статті 58 Конституції України пом`якшує відповідальність військовослужбовця за вчинене правопорушення ( порушення військової дисципліни або громадського порядку). Однак відповідачем не враховані наведені положення нормативних актів, та не знято з позивача дисциплінарне стягнення і, як наслідок, не нарахована та не виплачена премія за результатами службової діяльності у 2021 році, чим, на його думку, допущена протиправна бездіяльність.

02.05.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, посилаючись на те, що наказом ЦУ СБУ України від 02.12.2021 № 1275/ДСК встановлено порядок заохочення військовослужбовці, яким передбачено, що заохоченню підлягають військовослужбовці, які не мають не знятих дисциплінарних стягнень, на підставі мотивованого рапорту начальника підрозділу про заохочення військовослужбовця за результатами службової діяльності у 2021 році, погодженого з відповідним фінансовим підрозділом. В разі відсутності результатів в службовій діяльності за 2021 рік і мотивованого рапорту, військовослужбовець заохоченню не підлягає. При цьому заохочення є позитивно стимулюючим впливом суб`єктів (посадової особи, органу тощо) на потреби, інтереси, свідомість, волю, поведінку працівників, а отже, на результат його праці. Проте дисциплінарне стягнення, яке накладено на позивача 02.08.2021 не знімалось, тому підстави для нарахування та виплати спірної премії відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач з 01.08.1992 по теперішній час проходить службу в УСБУ в Чернігівській області.

02.08.2021 на позивача накладено дисціплінарне стягнення у вигляді зауваження, що підтверджується листом УСБУ в Чернігівській області від 04.02.2022 № 74/11/В-18 (а.с 17).

Позивач зазначає, що у грудні 2021 року позбавлений грошової премії, передбаченої наказом Центрального Управління СБ України від 02.12.2021 № 1275/ДСК "Про заохочення військовослужбовців СБ України за результатами службової діяльності у 2021 році", де підставою слугувало дисциплінарне стягнення - зауваження, оголошене позивачу 02.08.2021.

На запит адвоката позивача, УСБУ в Чернігівській області листом від 04.02.2022 №74/11/В-18 повідомило, що накладене на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення (зауваження) у встановленому чинним законодавством порядку не знімалось, оскільки за статтею 26-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом дострокового зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення в порядку його черговості (а.с.17).

Результатом накладення дисциплінарного стягнення на позивача було позбавлення його премії, передбаченої наказом Центрального Управління СБ України від 02.12.2021 № 1275/ДСК "Про заохочення військовослужбовців СБ України за результатами службової діяльності у 2021 році".

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно-правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказав на межі зворотної дії законів, інших нормативно-правових актів: щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

01.12.2021 набув чинності Закон України від 05.11.2021 № 1869-ІХ "Про внесення змін до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України", яким встановлено строки дії дисциплінарних стягнень та який пом`якшує відповідальність військовослужбовця за вчинене правопорушення (порушення військової дисципліни або громадського порядку).

Зокрема, встановлено, що строк дії "зауваження" становить один місяць з дня його оголошення військовослужбовцю (ч.4 ст.26-1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Таким чином, з набуттям чинності змін до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, накладене на позивача 02.08.2021 дисциплінарне стягнення зауваження, мало бути зняте як таке, строк дії якого закінчився.

Статтею 13 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України передбачено, що заохочення є важливим засобом виховання військовослужбовців і зміцнення військової дисципліни. Кожний командир у межах прав, наданих йому цим Статутом, зобов`язаний заохочувати підлеглих військовослужбовців за старанність, розумну ініціативу та сумлінне виконання службових обов`язків. У разі коли командир вважає, що наданих йому прав недостатньо для заохочення військовослужбовців, які відзначилися, він може клопотати про заохочення перед старшим командиром. Заохочення має бути заслуженим. При визначенні виду заохочення враховується характер заслуг військовослужбовця та його ставлення до служби за попередній час.

Отже, питання щодо заохочення військовослужбовців віднесено до дискреційних повноважень командира, наданих йому цим Статутом.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи положення статті 9 КАС України, для ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зняття з позивача дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, накладене 02.08.2021, зобов`язати відповідача зняти з позивача вказане дисциплінарне стягнення та розглянути питання щодо нарахування та виплату йому премії у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Водночас суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не нарахуванні та невиплати спірної премії та зобов`язання вчинити такі дії, адже, на переконання суду, ці питання охоплюються процедурою виконання рішення суду, в разі набрання ним законної сили, та належить до дискреційних повноважень відповідача, який уповноважений здійснювати нарахування та виплату премії в залежності від результатів праці позивача у 2021 році, сумлінного виконання службових обов`язків, характеру заслуг військовослужбовця та його ставлення до служби за попередній час.

Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними та не можуть бути задоволенні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстава для задоволення позову частково.

Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 7443,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої та третьої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною третьою статті 134 КАС України визначає, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У свою чергу, згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

Так, до зазначеної вище заяви на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір №б/н від 22.12.2021, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «Міжнародна правова допомога» про надання юридичних послуг; акт прийому передачі наданих послуг від 17.02.2022, квитанція від 17.02.2022 №14 на суму 7443,00 грн.

З аналізу наданих представником позивача документів на підтвердження обґрунтованості розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме у загальній сумі 7443,00 грн., суд вбачає, що розмір таких витрат є документально підтвердженим, але не є співмірним складності справи та фактичному обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з огляду на таке.

Суд у свою чергу вважає, що справа не є складною, з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування, аналізу наведених доказів та обсягом наданих доказів. Отже, розмір витрат на правничу допомогу не є розумним.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що заява позивача про розподіл витрат на професійну (правничу) допомогу в частині стягнення 7443,00 грн. не відповідає критерію розумності, такі витрати не мають характеру необхідних, не є співрозмірними із виконаною роботою, а їх відшкодування за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.

Також Верховний Суд у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 зазначив, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, визначивши їх у розмірі 2000 гривень.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Чернігівській області щодо не зняття ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зауваження, накладене 02.08.2021, зобов`язати Управління Служби безпеки України в Чернігівській області зняти ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, накладене 02.08.2021.

Зобов`язати Управління Служби безпеки України в Чернігівській області розглянути питання щодо нарахування та виплату премії ОСОБА_1 у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Служби безпеки України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 (дві тисячі грн).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Управління Служби безпеки України в Чернігівській області вул.Шевченка, 28,м.Чернігів,14013 .

Повний текст рішення виготовлено 04 липня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко