Справа № 420/21330/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/21330/21
Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Дата і місце ухвалення 10.01.2022 р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

05.11.2021 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.01.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області було здійснено вихід за фактичною адресою господарських одиниці фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , однак останній відмовився від підписання направлень на проведення перевірки і отримання копії наказу та відмовив у допуску посадових осіб ГУ ДПс в Одеській області до проведення фактичної перевірки за зазначеною у наказі адресою господарської одиниці. Також апелянт посилався на те, що 06.08.2021 року заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи ОСОБА_1 .

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що у разі, якщо минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону безвідносно до причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.

На думку апелянта законодавець саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та інтересів платника податків, так і належного здійснення повноважень податковим органом передбачив право податкових органів звертатись до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Саме тому стаття 283 КАС України встановлює особливий, оперативний порядок розгляду такої заяви та імперативно приписує необхідність негайного виконання судового рішення за результатами такого розгляду.

Апелянт вважає, що при розгляді такої заяви суд здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту, в той час як розглядаючи позовні вимоги податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків суд розглядає публічно-правовий спір в загальному порядку, в тому числі із застосуванням загальних строків звернення до адміністративного суду.

Таким чином, відповідач вважає, що процесуальним законодавством передбачено існування двох способів перевірки судом обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а саме в особливому терміновому порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України та в загальному порядку, передбаченому частиною 3 згаданої статті.

З викладеного апелянт робить висновок, що положення ст. 94 ПК України та ч. 7 ст. 283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості арешту до набрання законної силу у встановленому нормами КАС України порядку.

Апелянт вказував на те, що у межах спірних правовідносин норми процесуального закону (КАС України) превалюють над приписами норм матеріального права (ПК України) з огляду на необхідність завершення процедури підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту у загальному порядку розгляду справи, у зв`язку із неможливістю завершення такої процедури у порядку ст. 283 КАС України.

На думку апелянта суд першої інстанції не надав належної оцінки даним обставинам справи, а тому постановлення у справі рішення від 10.01.2022 року підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято наказ № 5355-п від 28.07.2021 «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )» з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

Як вбачається з акту № 2350/15-32-07-06 від 05.08.2021 року ФОП ОСОБА_1 відмовився від підписання направлення на проведення фактичної перевірки № 10031 від 03.08.2021 року та отримання копії наказу на проведення перевірки № 5355-п від 28.07.2021 року.

05.08.2021 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області здійснено виїзд за адресою проведення ФОП ОСОБА_1 господарської діяльності ( АДРЕСА_1 ) для здійснення фактичної перевірки, однак, відповідачем не було допущено їх до проведення перевірки, у зв`язку з чим складено акт недопуску до проведення перевірки від 05.08.2021 року.

У вказаному акті ОСОБА_1 надав пояснення про те, що він не допускає до проведення перевірки посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області у зв`язку із закінченням ліцензії і припиненням через місяць господарської діяльності як фізичної особи-підприємця.

06.08.2021 року об 11 год. 50 хв. заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків ФОП ОСОБА_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом також встановлено, що Головне управління ДПС в Одеській області зверталось до Одеського окружного адміністративного суду із заявою порядку статті 283 Кодексу адміністративного судочинства України до фізичної особи-підприємця про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків згідно рішення заступника начальника ГУ ДПС в Одеській області від 06.08.2021 року, однак ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 року провадження у справі було закрито через наявність спору про право.

Після цього, 05.11.2021 рок Головним управлінням ДПС в Одеській області і було подано даний позов про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майно платника податків у загальному порядку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що Головне управління ДПС в Одеській області звернулося з позовом до суду після спливу 96 годин, протягом яких має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків, що, в свою чергу, згідно з пунктом 94.19 статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України) свідчить про припинення адміністративного арешту, накладеного рішенням податкового органу від 06.08.2021 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно з приписами частини четвертої статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутись до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Право звернення до суду суб`єктом владних повноважень - податковим органом визначено статтею 94 ПК України, а саме на суд покладено обов`язок перевірити обґрунтованість рішення контролюючого органу про застосування адміністративного арешту майна платника податків. Відтак, для здійснення судового контролю за рішенням податкового органу, яке зачіпає права та інтереси платника податків, податковий орган зобов`язаний звернутись до суду.

Зверненню податкового органу до суду передує процедура застосування адміністративного арешту, встановлена статтею 94 ПК України, відповідно до якої, - контролюючим органом може бути накладено арешт на майно платника податків, який полягає в обмежені або забороні платнику податків реалізацію прав розпорядження або користування його майном. Адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (п. 94.1 ПК України).

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Згідно положень пунктів 94.4-94.6 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. Арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до п. 94.10 ст. 94 ПК України арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Згідно з пунктом 94.19 статті 94 ПК України адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, позивач звернувся до суду з позовною заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків 05.11.2021 року (штамп вхідної кореспонденції Одеського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 року вх. № 20951/21).

Таким чином, станом на час звернення контролюючого органу до суду строк у 96 годин, протягом якого має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків, сплинув, що, в свою чергу, згідно з пунктом 94.19 статті 94 ПК України свідчить про припинення адміністративного арешту, накладеного рішенням податкового органу від 06.08.2021 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.05.2022 року у справі № 2040/6073/18, а також, як вірно встановлено судом першої інстанції, у постановах Верховного суду від 14.01.2021 року у справі №815/3986/16, від 13.01.2021 року у справі №520/9872/18, від 16.12.2020 року №820/5045/18, від 24.04.2020 року у справі №805/4974/18-а, від 28.03.2019 року у справі №П/811/1722/17, від 27.08.2019 року у справі 520/11050/18, від 15 травня 2018 року у справі №820/2312/17, від 22 травня 2018 року у справі №820/2040/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи положення п. 94.10 та 94.19 ст. 94 ПК України, згідно яких суд здійснює перевірку обґрунтованості адміністративного арешту майна платника протягом 96 годин та припинення адміністративного арешту у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим, колегія суддів вважає безпідставними доводи податкового органу про можливість розгляду судом в загальному позовному провадженні вимог про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків саме із застосуванням загальних строків звернення до адміністративного суду.

З урахуванням вищевикладеного та враховуючу сталу практику Верховного Суд у з вказаного питання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Головного управління ДПС в Одеській області

Таким чином доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС в одеській області та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Частиною статті 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За предметом позову вказана справа віднесена до справ незначної складності.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук