Справа № 200/1087/22
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2022-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року Справа№200/1087/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 січня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області № 92 від 4 березня 2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 92 від 4 березня 2020 року, та призначити пенсію відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з дати звернення за призначенням пенсій з 26 лютого 2020 року, зарахувавши до пільгового стажу за списком № 1 період роботи з:

- 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року в якості підземного гірника та підземного гірничого монтажника на ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ ШАХТА ІМЕНІ О.Ф. ЗАСЯДЬКА, з урахуванням заробітної плати за ці періоди роботи згідно довідок про заробітну плату для обчислення пенсії виданих ПАТ Шахта імені А.Ф. Засядька, що містять відповідні відомості.

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року на ПАТ Шахта імені А.Ф. Засядька;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно переглянути заяву № 92 від 4 березня 2020 року про призначення пенсії позивачеві, врахувавши до страхового стажу:

- період роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року на ПАТ Шахта імені А.Ф. Засядька, в якості підземного гірника та підземного гірничого монтажника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач має необхідний пільговий стаж роботи для призначення пенсії згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при зверненні до пенсійного органу надав усі необхідні документи, проте рішенням відповідача відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на відсутність пільгового стажу роботи, що зумовлено ненаданням довідок про пільговий стаж роботи. Позивач вказав, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка, при цьому трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про періоди роботи на посадах, що віднесені до пільгової стажу роботи, при цьому при зверненні до пенсійного фонду довідки про пільговий стаж роботи надавалися, проте не були прийняті працівником установи. Вважає рішення пенсійного органу протиправним.

Також позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Відповідач позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. В обґрунтування зазначив, що при розгляді наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 не були надані довідки, підтверджуючи пільговий характер роботи, тому періоди з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року підземним гірничим робітником та гірничим монтажником на ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядько» неможливо зарахувати до пільгового стажу роботи. Оскільки згідно наданих документів пільговий стаж роботи у позивача відсутній, прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Вважає рішення законним та обґрунтованим. Також відповідач вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки щодо скасування рішення від 4 березня 2020 року позивач звернувся лише у січні 2022 року.

Разом з відзивом на адміністративний позов відповідачем надано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), клопотання про поновлення строку звернення до суду вирішити під час розгляду справи, витребувати у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 7 липня 2022 року вирішено відмовити у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіює паспорта серії НОМЕР_2 , виданим 5 грудня 2001 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області. 26 лютого 2020 року позивачу видана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1426-, відповідно до якої фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

26 лютого 2020 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, додавши: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, трудову книжку, військовий квиток, диплом, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується розпискою-повідомленням.

Копія заяви позивача про призначення пенсії містить власноручний напис позивача про неможливість надати довідки, підтверджуючи пільговий характер роботи.

Рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 4 березня 2020 року №92 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутність пільгового стажу роботи, що обумовлено не наданням довідок, підтверджуючих пільговий стаж роботи.

Так, згідно вказаного рішення, відповідно до поданих документів, даних індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж заявника складає 31 рік 03 місяці 15 днів, пільговий стаж відсутній.

При цьому, за доданими документами до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року підземним гірничим робітником та підземним гірничим монтажником на ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядько».

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Стосовно клопотання про поновлення строку звернення до суду та тверджень відповідача, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

На підставі частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, позивач звернувся до суду в січні 2022 року щодо оскарження рішення про відмову в призначенні пенсії від 4 березня 2020 року, при цьому в матеріалах справи міститься супровідний лист щодо направлення спірного рішення позивачеві, який датований 13 жовтня 2021 року, інших доказів щодо своєчасного направлення спірного рішення матеріали справи не містять та відповідачем, на вимоги ухвали суду, не надано. Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду щодо оскарження рішення про відмову в призначені пенсії від 4 березня 2020 року.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 114 розділу Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.8, 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як убачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, згідно трудової книжки серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 зокрема:

- 9 липня 1990 року прийнятий гірним робочим І розряду з повним робочим днем у шахті у Донецьке виробниче об`єднання по видобутку вугля «Шахта ім. О.Ф. Засядько» (Наказ 900к від 9 липня 1990 року, запис №9);

- 18 жовтня 1996 року переведений підземним гірничим монтажником ІV розряду з повним робочим днем під землею у шахті (Наказ 1728п від 18 жовтня 196 року, запис №11);

- 28 лютого 2017 року звільнений за власним бажанням (Наказ №180к від 28 лютого 2017 року). Також трудова книжка позивача містить записи про перетворення Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугля «Шахта ім. О.Ф. Засядько» у Орендне підприємство (рішення №20 від 5 січня 1993 року) та Орендне підприємство «Шахта ім. О.Ф. Засядька» з 22 липня 2011 року у Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (Наказ №821 від 22 липня 2011 року).

Судом встановлено, що записи у трудовій книжці позивача за вказані періоди містять інформацію про роботу позивача повний робочий день під землею, завірені печатками та підписом відповідальних осіб.

При цьому, Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Суд зазначає, що порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Так, професія «гірничий робочий підземний» та «гірничий монтажник підземний» віднесені до Списку №1, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року, Постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11 березня 1994 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

При цьому, довідкою підприємства від 11 жовтня 2021 року №475-01к про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, що міститься в матеріалах справи, підтверджується, що позивач з 9 липня 1990 року по 10 серпня 1990 року навчався в учбовому пункті, з 11 серпня 1990 року по 17 жовтня 1996 року виконував гірничі роботи по видобутку вугля підземним гірничим робочим повний робочий день в шахті, що передбачено Списком №1; з 18 жовтня 1996 року по 28 лютого 2017 року виконував гірничі роботи по видобутку вугля підземним гірничим монтажником з робочим повний робочий день в шахті, що передбачено Списком №1, розділом 1 підрозділом позиція 1.1а постанови КМУ від 16 січня 2003 року №36.

Вказана довідка містить відомості про атестацію робочих місць.

При цьому в матеріалах адміністративної справи містяться копії наказів про атестацію робочих місць позивача за Списком №1 від 7 вересня 1995 року №1486/к, від 1 вересня 2000 року №1811, від 5 червня 2002 року №1012, від 1 червня 2007 року №1089к, від 29 травня 2012 року №889к.

Так, судом з`ясовано, що довідка від 11 жовтня 2021 року №475-01к та накази про атестацію робочих місць не подавалися до пенсійного органу, що підтверджується розпискою та вбачається з дати самої довідки (довідка від 11 жовтня 2021 року, при цьому заява про призначення пенсії подавалася 26 лютого 2020 року).

Проте, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про пільговий стаж роботи позивача у спірний період, тому суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року.

Також суд вважає необхідним вказати, що пільговий стаж роботи позивача у період з 1999 року по лютий 2017 року підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу, відомостями по спеціальному стажу (ОК-5).

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року, суд зазначає, що спірне рішення містить інформацію про зарахування до страхового стажу позивача, згідно поданих документів, даних індивідуальних відомостей про застраховану особу 31 рік 03 місяці 15 днів. Чіткого зазначення незарахованих періодів до страхового стажу рішення не містить. Проте згідно з розрахунком до рішення 87 (Підсистема призначення та виплати пенсії) страховий стаж позивача після 1 січня 2004 року складає 11 років 7 місяців 25 днів. Разом з тим ураховуючи, що позивач звільнений 28 лютого 2017 року, страховий стаж за період з 1 січня 2004 року по 28 лютого 2017 року повинен складати 13 років 2 місяці.

Згідно з Індивідуальними відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5) страхувальником Публічне акціонерне товариство «Шахта ім. О.Ф. Засядька» (код 00174846) з січня 1999 року по лютий 2017 року заробітна плата нараховувалася та страхові внески сплачені за весь період, за виключенням березня 2015 року та з листопада 2015 року по лютий 2017 року страхові внески не сплачено.

Так, Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Положеннями статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - позивача (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24 травня2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 4 вересня 2018 року в справі № 482/434/17, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи за який роботодавцем не сплачено страхові внески, чим порушив пенсійні права позивача.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача в частині не зарахування до страхового стажу позивача всього періоду роботи позивача з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах суд зазначає, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо призначення пенсії.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачеві з урахуванням заробітної плати згідно довідок про заробітну плату для обчислення пенсії виданих ПАТ «Шахта імені А.Ф. Засядька», оскільки судом встановлено, що наявна в матеріалах справи довідка про заробітну плату №1319 від 11 жовтня 2021 року, ОСОБА_1 до пенсійного органу не надавалася (з огляду на дату видачі довідки після відмови у призначенні пенсії).

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року та до страхового стажу весь період роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції від 17 січня 2022 року позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., таким чином, ураховуючи, що позов задоволено частково, судові витрати зі сплати збору у розмірі 496,20 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 №92 від 4 березня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б.3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) від 26 лютого 2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року та до страхового стажу весь період роботи з 9 липня 1990 року по 28 лютого 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б.3, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв