Справа № 520/3703/22
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"05" липня 2022 р. № 520/3703/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Савон О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до Державної екологічної інспекції України (Новопечерський провулок, б. 3, корп. 2,м. Київ,01042)
про стягнення середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому просить суд стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 09.08.2021 року по 16.02.2022 року у сумі 112847,84 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду відзив на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі зазначивши, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

Також представником відповідача було надано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншій справі.

Визначаючись щодо можливості відкладення розгляду справи, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належним чином повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 205 КАС України зазначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Суд зазначає, що у судове засідання призначене на 11:00 год. 23.06.2022 року представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Таким чином суд зазначає, що з боку представника відповідача наявна повторна неявка в судове засідання.

Окрім іншого суд зазначає, що перебування представника відповідача у розгляді іншої справи не є поважною причиною для відкладення розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін, за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини дійшов наступних висновків та мотивів.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі №520/63/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна екологічна інспекція у Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено у повному обсязі. Скасовано наказ Державної екологічної інспекції України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 20 грудня 2018 року № 434-о щодо звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавській області. Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з дати звільнення по дату прийняття судового рішення в розмірі 46454, 28 грн.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2019 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року - без змін.

25.04.2019 Харківським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі №520/63/19 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавській області.

Відповідачем було видано наказ від 14.11.2019 №371-о "Про поновлення ОСОБА_1 ".

При цьому, 14.11.2019 Державною екологічною інспекцією України видано наказ №372-о "Про звільнення ОСОБА_1 ", в якому зазначено, що відповідно до Закону України "Про державну службу", постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №102 "Питання реалізації Концепції реформування системи державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища" та наказу Державної екологічної інспекції України від 31.07.2018 №146 "Про ліквідацію Державної екологічної інспекції у Полтавській області", враховуючи положення абзацу третього пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практикум розгляду судами трудових спорів", наказано звільнити ОСОБА_1 з посади начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області 10 липня 2019 року, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому просив: стягнути з Державної екологічної інспекції України на його користь недоотриманий середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2019 по 11.04.2019 у сумі 9849,70 грн.; стягнути з Державної екологічної інспекції України на його користь середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 12.04.2019 по дату прийняття судового рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 по справі №520/13349/19 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2020 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року по справі №520/13349/19 скасовано. Ухвалено постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 недоотриманий середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2019 по 11.04.2019 у сумі 9849,70 грн. Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 12.04.2019 по 14.11.2019 в сумі 114229,29 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 14.11.2019 №371-о "Про поновлення ОСОБА_1 "; визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції України від 14.11.2019 року №372-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 по справі №520/1653/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про визнання протиправними та скасування наказів задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 14.11.2019 №371-о "Про поновлення ОСОБА_1 ". Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 14.11.2019 №372-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021 апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишено без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року без змін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції України, в якому просив стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 15.11.2019 р. по 09.12.2020 р. у сумі 225107,52 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 по справі №520/17863/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення середнього заробітку - задоволено. Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 15.11.2019 по 09.12.2020 у сумі 225107 (двісті двадцять п`ять тисяч сто сім) грн. 52 коп.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 10.12.2020 по 06.08.2021 у сумі 138302,24 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України про стягнення суми було задоволено. Стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 10.12.2020 по 06.08.2021 у сумі 138302 (сто тридцять вісім тисяч триста дві) грн 24 коп.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач, вважаючи, що відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №520/63/19 з 09.08.2021 року по 16.02.2022 року у розмірі 112847,84 грн, звернувся з даним позовом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 8 вказаної статті рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява №40450/04) зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, відповідно до п.34 постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.11.2019 у справі №592/4332/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі №520/63/19 зокрема поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Полтавській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Полтавській області.

Відповідачем було видано наказ від 14.11.2019 №371-о "Про поновлення ОСОБА_1 ".

При цьому, 14.11.2019 Державною екологічною інспекцією України видано наказ №372-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 по справі №520/1653/2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021, визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 14.11.2019 №371-о "Про поновлення ОСОБА_1 ". Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України від 14.11.2019 №372-о "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Таким чином, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 по справі №520/63/19 станом на 09.08.2021 не виконано в частині поновлення позивача на посаді.

При цьому, позивач звернувся до суду з даним позовом 16.02.2022 та просив стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 09.08.2021 по 16.02.2022 у сумі 112847,84 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі з 09.08.2021 по 16.02.2022.

Щодо розміру суми середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу суд зазначає наступне.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком №100.

Відповідно до пп. "з" п.1 Порядку №100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Приписами абз. 1-2 п.2 Порядку №100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до пункту 10 Порядку №100 у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

У разі зміни тарифної ставки (посадового окладу) працівникові у зв`язку з присвоєнням вищого розряду, переведенням на іншу вищеоплачувану роботу (посаду) тощо таке коригування середньої заробітної плати не провадиться.

Працівникам бюджетних установ і організацій, яким відповідно до законів України щомісячно перераховуються посадові оклади (ставки) до рівня не нижчого середньої (подвійної) заробітної плати в промисловості (народному господарстві), розрахунки виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати можуть провадитися, якщо це передбачено у колективному договорі, виходячи з посадового окладу (ставки) того місяця, в якому відбулася подія, пов`язана з відповідними виплатами, з урахуванням постійних доплат і надбавок.

Суд зазначає, що відповідно до висновку про застосування норм права, наведеного у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №572/2429/15-ц щодо тлумачення ч. 2 ст. 235 КЗпП та п. 10 Порядку №100 виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу і законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

При цьому, якщо за період від часу звільнення працівника до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу заробітна плата працівника підлягає коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2020 у справі 820/1505/18.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2020 по справі №520/13349/19 стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 недоотриманий середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2019 по 11.04.2019 у сумі 9849,70 грн; стягнуто середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі за період з 12.04.2019 по 14.11.2019 в сумі 114229,29 грн, а середньоденна заробітна плата позивача встановлена у розмірі 848,48 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 по справі №520/17863/2020, яке набрало законної сили 30.07.2021, стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 15.11.2019 по 09.12.2020 у сумі 225107,52 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 по справі №520/14992/21, яке 18.11.2021 року набрало законної сили, стягнуто з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 10.12.2020 року по 06.08.2021 року у сумі 138302.24 грн.

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі №520/63/19 з 09.08.2021 року по 16.02.2022 року складає 112847,84 грн. (848,48 грн. * 133 роб. дн. (16 серпень + 22 вересень + 20 жовтень + 22 листопад + 22 грудень + 19 січень + 12 лютий).

Аналогічна правова позиція щодо протиправного незастосування при здійсненні розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі коефіцієнту підвищення тарифних ставок і посадових окладів міститься у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №0640/4691/18, від 03.10.2019 у справі №804/8042/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене та для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 109.08.2021 року по 16.02.2022 року у сумі 112847,84 грн.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної екологічної інспекції України (Новопечерський провулок, б. 3, корп. 2,м. Київ,01042) про стягнення середнього заробітку за час затримки у поновленні на роботі задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державної екологічної інспекції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки у поновленні на роботі з 09.08.2021 року по 16.02.2022 року у сумі 112847 (сто дванадцять тисяч вісімсот сорок сім) грн. 84 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07 липня 2022 року.

Суддя Спірідонов М.О.