Справа № 400/6723/21
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 р. справа № 400/6723/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

провизнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі - відповідач або ГУ ПФУ в Миколаївській області), в якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії з нарахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України;

2) зобов`язати здійснити за кожен місяць, починаючи з 01.01.2017 р. по дату виплат включно, розрахунок, нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини щомісячної пенсії у період з 01.01.2017 р. по 16.03.2021 р., з нарахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (надалі Закон № 2262). Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 р. у справі № 400/2989/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити за 2017 рік перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії, виданої державною установою "Казанківська виправна колонія № 9" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 р. № 1036, виходячи з 90% суми грошового забезпечення. На виконання рішення суду відповідач пенсію перерахував. Недоплачена частина пенсії склала 75 789,60 грн. та була виплачена 16.03.2021 р. Позивач вважає, що за період з 01.01.2017 р. по 16.03.2021 р. має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії з нарахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог позивача просить відмовити. У відзиві відповідач зазначив, що виплату різниці між отриманою та донарахованою пенсією забезпечено після виділення коштів з Державного бюджету України. Законодавчі підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у відповідача відсутні. Відповідач не має перед позивачем грошових зобов`язань, а тому не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

ОСОБА_1 з грудня 2003 року отримує пенсію відповідно до Закону № 2262.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 р. у справі № 400/2989/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити за 2017 рік перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії, виданої державною установою "Казанківська виправна колонія № 9" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 р. № 1036, виходячи з 90% суми грошового забезпечення.

На виконання рішення суду відповідачем перераховано пенсію позивача, а сума доплати склала 75 789,60 грн.

Як зазначає відповідач зазначена сума виплачена позивачу в березні 2021 р., позивач вказує, що пенсія йому виплачена 16.03.2021 р.

06.05.2021 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії з нарахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми.

Листом від 07.07.2021 р. відповідач відмовив, посилаючись на відсутність підстав для такого нарахування.

Щодо позовної вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (надалі Закон № 2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 (надалі Порядок № 159).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону зазначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі ст. 3 Закону № 2050, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону № 2050 визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку № 159.

Водночас, зі змісту ст. 1 Закону № 2050 випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згадані вище ст. 2, 3 Закону № 2050 встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 Порядку № 159 прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

За такої умови слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи і пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Так, використане у ст. 3 Закону № 2050 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1- 3 Закону № 2050 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 р. у справі № 816/379/16 та від 30.09.2020 р. у справі № 280/676/19.

Оскільки судом встановлено, що відповідач порушив строки виплати перерахованої суми пенсії, то пенсійний орган був зобов`язаний здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону № 2050, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування трьох відсотків річних від простроченої суми суд виходить з того, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 р. у справі № 400/2989/18 зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити за 2017 рік перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, визначеного у довідці про грошове забезпечення для нарахування (перерахунку) пенсії, виданої державною установою "Казанківська виправна колонія № 9" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 р. № 1036, виходячи з 90% суми грошового забезпечення.

Відтак, відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується відповідним судовим рішеннями, що набрало законної сили, яким відповідача зобов`язано здійснити перерахунок і виплатити позивачу пенсію.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі № 335/6979/19 дійшов наступного висновку: " З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з перерахунку та відповідно виплати пенсії, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій помилково виходили із того, що зобов`язання, яке виникло у відповідача перед позивачем, не є грошовим, оскільки у судових рішеннях не визначено конкретної суми, вираженої у грошових одиницях, яка підлягає стягненню.

Так, незазначення у судових рішеннях конкретної суми не свідчить про відсутність грошового зобов`язання. У таких категоріях справ (зобов`язання здійснити перерахунок нарахованої пенсії) суд не може визначити розмір грошового зобов`язання та зазначити його у резолютивній частині, оскільки зобов`язує здійснити перерахунок, тобто сума не визначена, проте грошове зобов`язання існує."

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.12.2018 р. у справі № 331/6352/16-ц, від 31.07.2019 р. у справі № 335/10856/16-ц, від 15.07.2020 р. у справі № 335/6976/19.

Таким чином, з урахуванням наведеного, наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії у період з 01.01.2017 р. по 16.03.2021 р. відповідно до Закону № 2020, з нарахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України.

Позов задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 908,0 грн., що підтверджується квитанцією від 17.08.2021 р., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.

Отже, судові витрати у виді судового збору присуджуються позивачу в розмірі 908,0 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії з нарахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати частини пенсії у період з 01.01.2017 р. по 16.03.2021 р. відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", з нарахуванням трьох відсотків річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) судові витрати у виді судового збору в сумі 908,0 грн. (дев`ятсот вісім гривень) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз