Справа № 380/9380/21
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/9380/21 пров. № А/857/3852/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

з участю секретаря судового засідання Петрунів В. І.,

представника позивача Сабана М. Р.,

представника відповідача Палій М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року (прийняте у м. Львові суддею Мричко Н. І.; складене у повному обсязі 27 січня 2022 року) в адміністративній справі № 380/9380/21 за позовом Приватного підприємства «Оліяр» до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року Приватне підприємство «Оліяр» (далі - ПП «Оліяр», Підприємство) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі також - Західне МРУ ДПС ВПП) від 16 березня 2021 року № .

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що воно не погоджується з висновками акта перевірки про реалізацію олії у листопаді 2020 року, позаяк положення Податкового кодексу України (далі - ПК України) не передбачають, що перехід права власності є подією, яка призводить до виникнення податкового зобов`язання. Факт доставки товару в місце поставки не можна розцінювати як подію «відвантаження товару», яка призводить до виникнення податкового зобов`язання, позаяк до перевірки надано зовнішньоекономічний договір (контракт), укладений з нерезидентом, з урахуванням чого вивезення за межі території України товару не в листопаді 2020 року, а у березні 2021 року не свідчить про втрату операцією статусу експортної. Тобто, факт завершення митного оформлення товару та його вивезення за межі території України спростовує висновки акта перевірки про необхідність оподаткування операції щодо продажу олії соняшникової за ставкою 20 %, оскільки в розумінні положень податкового законодавства підтвердженням факту експорту товару є оформлена митна декларація, що засвідчує факт перетинання митного кордону України. А порушення позивачем цивільно-правових зобов`язань не може бути підставою для оподаткування відповідної господарської операції за ставкою 20 %. Відповідач не обґрунтував яким чином наявність чи відсутність договору з митним брокером впливає на оподаткування господарської операції щодо поставки олії; зважаючи на умови поставки, подальше транспортування товару, у тому числі укладення договору з морським перевізником не входило до кола обов`язків позивача, при тому, що ні умови контракту, ні вимоги чинного законодавства не покладають на позивача обов`язку щодо зберігання товару після його передачі покупцю. Враховуючи умови поставки товару за договором № 051020 від 05.10.2020 з митним брокером ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина», у позивача не було необхідності залучати своїх представників під час здійснення завантаження товару на судно. А дані штурманської розписки від 01.03.2021 і додаткової декларації не суперечать одна одній. Питання зберігання олії соняшникової в квоті «Cofco resources S.A.» в резервуарах ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» регулюються договором між «Cofco resources S.A.» та Терміналом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило Західне МРУ ДПС ВПП, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте без урахування фактичних обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в Підприємства відсутні документи, які підтверджують факт зберігання продукції в терміналі ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина», який вказаний в актах приймання-передачі права власності на товар за листопад 2020 року. Враховуючи наведене, ПП «Оліяр» за листопад 2020 року здійснено реалізацію олії соняшникової нерафінованої наливом згідно актів приймання-передачі права власності, відповідно до яких відбувся перехід права власності на товар, доставлений в місце поставки; також відповідно проведено списання даної продукції, а на час проведення перевірки відсутні оформлені вантажні митні декларації (далі - ВМД) на експорт продукції, в результаті чого виникають податкові зобов`язання із податку на додану вартість (далі - ПДВ) за листопад 2020 року. Проте, позивач неправомірно не сформував податкові зобов`язання за листопад 2020 року по реалізації олії соняшникової нерафінованої у повному обсязі. Також, додані до позовної заяви документи містять розбіжності - із штурманської розписки видно, що відправником є покупець, а згідно із ВМД - відправником зазначено ПП «Оліяр». Крім того, вага олії, зазначена в штурманській розписці - 5390 т, а згідно договору обсяг проданої олії становить 1000 т. Тобто, суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не вжив визначених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заходів щодо перевірки фактичних обставин справи шляхом витребування додаткових доказів, що призвело до висновків суду, які суперечать матеріалам справи та не відповідають фактичним обставинам справи.

Представник Підприємства подав відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому зазначив, що доводи апелянта вважає необґрунтованими, а оскаржуване судове рішення, таким, яке було ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Тому просить апеляційну скаргу Західного МРУ ДПС ВПП залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Вважаючи висновки апелянта безпідставними, неправомірними та надуманими, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення - протиправним, зазначає, що жодної згадки про перехід права власності як подію, яка призводить до виникнення податкового зобов`язання положення ПК України, зокрема й пункт 187.1 статті 187 ПК України, не містять. Відтак момент переходу права власності на товар не впливає на дату нарахування податкового зобов`язання із ПДВ. Факт доставки товару до ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина» не слід також розцінювати як подію - «відвантаження товару», яка призводить до виникнення податкового зобов`язання, оскільки за умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11.11.2020 № 612408 ПП «Оліяр» зобов`язане поставити товар на умовах DАР згідно правил Інкотермс 2020 - ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина» та здійснити митне оформлення товару; умовами цього контракту передбачено, що товар реалізований нерезиденту з метою його подальшого вивезення за межі території України, тобто мова йде про експортну операцію. З метою виконання зобов`язань щодо здійснення митного оформлення товару Підприємством було укладено договір з митним брокером ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал-Укрхарчозбутсировина», який був наданий разом з відповіддю на відзив на позовну заяву та не вимагався апелянтом під час проведення перевірки, а тому необґрунтованими є доводи апелянта про те, що під час перевірки та до суду не надано договір з акредитованим митним брокером на проведення митного декларування товару. Товар був вивезений за межі території України у березні 2021 року, що не свідчить про втрату господарською операцією статусу експортної, а доводи апелянта про те, що позивач не виконав взяті на себе зобов`язання як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення є необґрунтованими. У зв`язку із завершенням митного оформлення експортної операції ПП «Оліяр» зареєструвало податкову накладну від 04.03.2021 № 331, а подана митному органу періодична МД підтверджує взяття декларантом або уповноваженою ним особою зобов`язання подати митному органу додаткові декларації на товари, переміщені за періодичною митною декларацією протягом попереднього календарного місяця. На виконання вказаних норм митного законодавства 04.03.2021 ПП «Оліяр» подано додаткову МД № ІІА508140/2021/000401, з урахуванням кількості товару, який фактично було завантажено на судно на підставі даних штурманської розписки № 1 від 01.03.2021; тобто, дані цієї штурманської розписки та додаткової митної декларації не суперечать одна одній, а відмінності в кількості товару між митною декларацію та штурманською розпискою пов`язані з тим, що на судно було завантажено також товар, який експортувався іншими компаніями резидентами України, що підтверджується листом ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» від 02.08.2021 № 0208-21.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити. Представник позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, на підставі направлень від 26.01.2021 №№ 5/33-00-07-02-01, 6/33-00-07-02-01, виданих Західним МРУ ДПС ВПП, посадові особи до Західного МРУ ДПС ВПП провели документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Оліяр» з питань законності декларування від`ємного значення ПДВ, яке становить більше 100 тис грн по декларації з ПДВ за листопад 2020 року (від 18.12.2020 № ) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків, за результатами якої складено акт від 18.02.2021 № 38/33-00-07-02/32461721 (далі акт перевірки від 18.02.2021), в якому встановлено порушення ПП «Оліяр» підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 ПК України завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) в сумі 588 210 311 грн.

ПП «Оліяр» подало до відповідача заперечення від 04.03.2021 № 1/04/03/21 на акт перевірки від 18.02.2021.

За результатами розгляду заперечення від 04.03.2021 №1/04/03/21 на акт перевірки від 18.02.2021 комісія з розгляду спірних питань, заперечень та пояснень до актів перевірок прийняла рішення про те, що висновки акта перевірки від 18.02.2021 є правомірними, аргументи викладені в запереченні ПП «Оліяр» від 04.03.2021 № 1/04/03/21 та надані додаткові документи не спростовують висновки акта перевірки.

На підставі акта перевірки від 18.02.2021 та відповідно до встановлених порушень відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 16.03.2021 № , яким за порушення ПП «Оліяр» підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 ПК України зменшив розмір від`ємного значення суми ПДВ (від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) у сумі 5 882 103,11 грн.

ПП «Оліяр» подало до ДПС України скаргу на податкове повідомлення-рішення від 16.03.2021 № .

За результатами розгляду скарги ДПС України прийняла рішення від 27.05.2021 за № 11870/6/99-00-06-01-02-06, яким податкове повідомлення-рішення Західного МРУ ДПС ВПП від 16.03.2021 № залишила без змін, а скаргу ПП «Оліяр» - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 16.03.2021 № протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що за результатами проведеної господарської операції з експорту олії соняшникової нерафінованої Підприємство правомірно склало податкову накладну від 04.03.2021 № 331, у якій для оподаткування обсягу постачання товару на суму 28 941 582,44 грн обрало ставку ПДВ 0 % від бази оподаткування.

Відтак, висновки контролюючого органу про порушення Підприємством вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 ПК України завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, суперечать фактичним обставинам справи та не відповідають вимогами законодавства.

Вказане зумовлює висновок про невідповідність оскарженого податкового повідомлення-рішення критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 вказаного Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 зазначеного Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

З метою застосування терміна «постачання товарів» електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Постачанням товарів також вважаються:

а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу;

б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства;

в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню);

г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення;

д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника;

е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.

Продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари (підпункт 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до пункту 193.1 статті 193 ПК України ставки податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах:

а) 20 відсотків;

б) 0 відсотків;

в) 7 відсотків;

г) 14 відсотків.

У підпункті 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України визначено, що за нульовою ставкою оподатковуються операції з:

195.1.1 вивезення товарів за межі митної території України:

а) у митному режимі експорту;

б) у митному режимі реекспорту, якщо товари поміщені у такий режим відповідно до пунктів 3 (щодо товарів у вигляді продуктів їх переробки) та 5 частини першої статті 86 Митного кодексу України;

в) у митному режимі безмитної торгівлі;

г) у митному режимі вільної митної зони.

Товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.

За змістом цих норм, дата виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів не залежить від дати переходу права власності на товар, позаяк відповідно до статті 1 ПК України відносини, що виникають у сфері справляння податків регулюються виключно нормами ПК України, тому норми Цивільного кодексу України не можуть були застосовані до спірних правовідносин.

Спірним у цій справі є визначення того, чи є операція з поставки Підприємством «Оліяр» Компанії Cofco resources S.A. (Швейцарія) олії соняшникової нерафінованої наливом експортною (чи здійсненено поставку товару в режимі експорту), що є вирішальним для визначення дати виникнення податкових зобов`язань відповідно до підпункту «б» пункту 187.1 статті 187 ПК України:

- за датою відвантаження товарів (якщо операція не є експортною) чи

- за датою оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України (якщо операція є експортною),

а також для визначення ставки ПДВ відповідно до пункту 193.1 статті 193 ПК України:

- 20 відсотків (якщо операція не є експортною) та

- 0 відсотків (якщо операція є експортною).

Експорт (експорт товарів), відповідно до приписів Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII (далі Закон України № 959-XII), - продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів; - зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Як встановлено судом, ПП «Оліяр» (продавець) уклало з компанією Cofco resources S.A. (Швейцарія) (покупець) контракт від 11.11.2020 № 612408 на поставку олії соняшникової нерафінованої наливом у кількості 1000 тонн.

За умовами цього контракту поставка товару повинна здійснюватись за вибором покупця в період з 11.11.2020 по 25.11.2020.

Актами прийому-передачі товару від 16.11.2020, 18.11.2020, 20.11.2020, 23.11.2020, 24.11.2020 ПП «Оліяр» (продавець) передало право власності на «українську олію соняшникову нерафіновану не виморожену наливом», 1 сорту, вироблену в 2020 році, доставлену до складу терміналу ТзОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» згідно з контрактом від 11.11.2020 № 612408 для Cofco resources S.A. (Швейцарія) (покупець).

Вказане (факт реалізації олії соняшникової нерафінованої наливом згідно актів приймання-передачі, за якими відбувся перехід права власності на товар, доставлений в місце поставки ТОВ Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина») стало підставою для висновків контролюючого органу, що Підприємство у листопаді 2020 р. реалізувало вказану олію у кількості 1002,18 т на загальну суму 29 410 515,55 грн, відтак, повинно було за першою подією (поставкою товару) сформувати податкові зобов`язання із ПДВ за листопад 2020 року в сумі 5 882 103,11 грн за ставкою 20 % (29 410 515,55 грн Ч 20 %).

Проте, як видно із матеріалів справи, зокрема із пункту 5 контракту від 11.11.2020 за № 612408, ПП «Оліяр» зобов`язувалось поставити товар на умовах DAP згідно з правилами Інкотермс 2020 ТОВ «Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» та здійснити митне оформлення товару за свій рахунок у відповідності із інструкціями покупця, а також сплатити митні платежі.

Тобто умови DAP, згідно з правилами Інкотермс 2020, з урахуванням умов контракту від 11.11.2020 № 612408 покладають на ПП «Оліяр» (продавець) обов`язок щодо виконання експортних митних процедур для вивезення товару і на виконання умов зазначено вище контракту Підприємство уклало з ТОВ «Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» договір від 05.05.2020 № 051020, за умовами якого виконавець бере на себе зобов`язання виконати або організувати надання послуг:

- по митному оформленню олії соняшникової по зовнішньоекономічному контракту замовника, яка переміщується через митний кордон України, в Чорноморській митниці;

- по оформленню сертифікатів походження, сертифікатів перевезення, санітарних сертифікатів, сертифікатів здоров`я, фітосанітарних сертифікатів при експорті вантажу, згідно з інструкціями замовника.

Також встановлено, що окремі партії олії поставлялись Підприємством до Миколаївського терміналу, де формувалась збірна партія для відправки олії морським шляхом.

Товар не був вивезений за межі території України в обумовлений контрактом строк - листопад 2020 р., а був вивезений у березні 2021 р., проте вказане, на переконання суду, не свідчить про втрату господарською операцією статусу експортної, з огляду на таке.

Вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств, а також порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначає Положення про митні декларації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 450 (далі Положення № 450).

Згідно з пунктом 16 Положення № 450 митна декларація на паперовому носiї вважається оформленою за наявностi на всiх її аркушах вiдбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення.

Електронна митна декларація вважається оформленою за наявностi внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення вiдмiтки про завершення митного оформлення та засвідчення такої декларації електронним цифровим підписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у вiзуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматi, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, засвідчується електронним цифровим пiдписом посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення, та надсилається декларанту або уповноваженій ним особі.

У пунктах 21, 23, 26 Положення № 450 встановлено, що періодична митна декларація подається для декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України суднами закордонного плавання, трубопровідним транспортом або лiнiями електропередачі, припасів, періодичних друкованих видань та товарів, переміщення яких через митний кордон України планується з періодичністю не рідше ніж два рази протягом строку її дії.

Подана митному органу періодична митна декларація підтверджує взяття декларантом або уповноваженою ним особою зобов`язання подати митному органу додаткові декларації на товари, переміщені за періодичною митною декларацією протягом попереднього календарного місяця.

Пропуск товарів через митний кордон України за періодичною митною декларацією може здійснюватися з моменту її оформлення митним органом протягом строку її дії у межах кількості товарів, зазначеної в періодичній митній декларації.

До 15 числа місяця, що настає за кожним календарним місяцем переміщення товарів через митний кордон України за періодичною митною декларацією, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані, зокрема, подати додаткову декларацію (додаткові декларації) із зазначенням точних відомостей про товари, переміщені через митний кордон України за періодичною митною декларацією відповідно до заявленого митного режиму протягом відповідного календарного місяця.

Підтвердженням факту завантаження товару на морське судно та її вивезення за межі території України є надані позивачем: доручення на відвантаження експортних, транзитних вантажів (SHIPPING ORDER) № 82 від 26.02.2021, періодична МДВ від 23.02.2021 № UA508140/2021/326, повідомлення про фактичне вивезення № UA508140/2021/000326 за МДВ від 23.02.2021 № UA508140/2021/326 (дата перетину Чорноморської митниці 03.03.2021), додаткова МД від 04.03.2021 № UA508140/2021/000401 (в якій є посилання на періодичну МД від 23.02.2021 № UA508140/2021/326), із зазначенням товару - олії соняшникової нерафінованої наливом у кількості 1 001 234 кг.

На МД № UA508140/2021/000401 від 04.03.2021 є відмітка митного органу від того ж числа, яка підтверджує факт завершення митного оформлення товару (олія соняшникова нерафінована у кількості 1 001,234 тонн) та його вивезення за межі території України.

Відповідно до частини п`ятої статті 255 Митного кодексу України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених вказаним Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відтак, у зв`язку із завершенням митного оформлення експортної операції, ПП «Оліяр» склало податкову накладну № 331 від 04.03.2021 та зареєструвало її в Єдиному реєстрі податкових накладних 17.03.2021, за якою обсяг постачання при експорті товарів за ставкою 0 % становить 28 941 582,44 грн.

З приводу доводів контролюючого органу про відсутність у Підприємства документів на зберігання товару з листопада 2020 року у морських портах колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що за змістом контракту від 11.11.2020 № 612408 у ПП «Оліяр» був відсутній обов`язок щодо зберігання товару чи укладення відповідних договірних відносин щодо зберігання, що загалом на характер спірних правовідносин не впливає.

Питання зберігання олії соняшникової в квоті Cofco resources S.A. в резервуарах ТОВ «МП «Термінал Укрхарчозбутсировина» регулюються договором між Cofco resources S.A. та Терміналом.

Згідно листа ТОВ «Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» від 05.10.2021 № 0510-21 в період з 15 по 23 листопада 2020 року на ТОВ «МП Термінал-УХЗС» був прийнятий вантаж - олія соняшникова нерафінована за контрактом № 612408, в кількості 1002,234 т (технологічні втрати 1.006 т).

До прибуття в порт судна New dawn (01.03.2021) вказала олія знаходилась на зберіганні на терміналі в квоті компанії Cofco Resources S.A., а надалі перетнула митний кордон України 03.03.2021 за періодичною МД № UA508140/2021/000326, а 04.03.2021 оформлено додаткову МД № UA508140/2021/000401.

Тому, доводи контролюючого органу про ненадання позивачем документів на зберігання товару з листопада 2020 року у морських портах є безпідставними.

З приводу покликань апелянта на невідповідність даних штурманської розписки даним, вказаним у контракті від 11.11.2020 № 612408, колегія суддів бере до уваги пояснення представника позивача про те, що на судно New dawn, крім олії, яка експортувалась Підприємством, також було завантажено товар, який експортувався іншими компаніями резидентами України, що підтверджується листом ТОВ «Миколаївське підприємство «Термінал Укрхарчозбутсировина» від 02.08.2021 № 0208-21.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що за результатами господарської операції з компанією Cofco resources S.A. - експорту олії соняшникової нерафінованої Підприємство, з урахуванням приписів підпункту «б» пункту 187.1 статті 187 ПК України правомірно склало податкову накладну від 04.03.2021 № 331 за датою оформлення митної декларації та, відповідно до приписів підпункту «б» пункту 193.1 статті 193 і підпункту «а» підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195 ПК України визначило ПДВ за цією операцією за нульовою ставкою.

Відтак, висновки контролюючого органу про порушення Підприємством вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 ПК України завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, суперечать фактичним обставинам справи та не відповідають вимогами законодавства.

Вказане зумовлює висновок про невідповідність оскарженого податкового повідомлення-рішення критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, а тому таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року в адміністративній справі № 380/9380/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 04 липня 2022 року.