Справа № 340/896/22
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 липня 2022 року м. Дніпросправа № 340/896/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року, (суддя суду першої інстанції Кравчук О.В.), прийняту в порядку письмового провадження в м. Кропивницький, в адміністративній справі №340/896/22 за позовом ОСОБА_1 до Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2022 року адміністративний позов повернуто.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про порушення позивачем строк звернення з адміністративним позовом у даній справі, адже із заявою про отримання компенсації за неотримане речове майно позивач звернувся в листопаді 2021 року, 12.11.2021 року йому було відмовлено в задоволенні заяві, відмову відповідача ним отримано поштою 06.01.2022 року, після чого в межах строку визначеного КАС України, 02.02.2022 року він звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали суду норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 02.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Кіровоградського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо нездійснення розрахунку та виплати при звільненні ОСОБА_1 компенсації за неотримане ним під час військової служби речове майно за період з 25.05.2015 року по 21.08.2019 року; зобов`язати Кіровоградський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 довідку про вартість речового майна, що підлягало йому до видачі під час військової служби за період з 25.05.2015 року по 21.08.2019 року; зобов`язати Кіровоградський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно, під час військової служби за період з 25.05.2015 року по 21.08.2019 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 року адміністративний позов було залишено без руху, надано строк на подання клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі.

На виконання ухвали суду позивачем надано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому позивач зазначив, що з заявою про отримання компенсації за неотримане речове майно він звернувся 08.11.2021 року, 12.11.2021 року йому відмовлено у задоволенні заяви. Лист про відмову в виплаті компенсації позивачем отримано 06.01.2022 року, відтак про порушення своїх прав позивач дізнався саме 6 січня 2022 року, а з адміністративним позовом звернувся 02.02.2022 року, тобто в межах строку визначеного КАС України.

28 квітня 2022 року ухвалою суду позивачу відмовлено в поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, позовну заяву повернуто позивачу.

Повертаючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що перебіг строку звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом слід відраховувати з дня звільнення позивача з військової служби (21 серпня 2019 року), а доводи ОСОБА_1 про його звернення до відповідача із заявою про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно 08 листопада 2021 року не змінюють початок перебігу такого строку та не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку звернення до суду. В матеріалах справи відсутні будь-які фактичні дані щодо наявності обставин, які перешкоджали позивачеві звернутися до відповідача з метою отримання копії грошового атестату та довідки про вартість неотриманого речового майна після звільнення (з 21 серпня 2019 року) та відповідно своєчасно звернутися до суду з таким позовом.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

За характером спірних правовідносин і їх суб?єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку №178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку №178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23.08.2019 року в адміністративній справі №2040/7697/18.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що чинним законодавством чітко визначено підставу для виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, а саме: подання відповідної заяви або рапорту про отримання компенсації за неотримання речового майна при звільненні з військової служби.

При цьому, чинним законодавством не визначений строк протягом якого військовослужбовці після звільнення повинні звернутися за отриманням грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що до моменту подання військовослужбовцем рапорту або заяви про проведення грошової компенсації право на отримання компенсації за неотримане речове майно не є порушеним.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивач із заявою про отримання компенсації за неотримане речове майно звернувся після звільнення з військової служби, а саме: 08.11.2021 року. Як зазначає позивач відмову в задоволенні його заяви він отримав 06.01.2022 року, а з позовом звернувся до суду 02.02.2022 року, тобто в межах строку звернення до суду визначеного ст. 122 КАС України, який обліковується з моменту коли особа дізналась про порушення своїх прав та законних інтересів.

Слід зазначити, що Верховний Суд в постанові від 09.07.2020 року в адміністративній справі №240/11259/19, у справі з аналогічним предметом оскарження також дійшов висновку, що позивач у справі дізнався про порушення своїх прав саме з листа відповідача про відмову у виплаті йому компенсації речового забезпечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач в своєму клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження посилався на вказані висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 09.07.2020 року в адміністративній справі 240/11259/19, однак суд першої інстанції цього не враховував.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неправильно вирішено питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі та як наслідок безпідставно повернуто адміністративний позов позивачеві.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 312, 320, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2022 року в адміністративній справі №340/896/22 - скасувати та матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник

суддя А.В. Шлай