Справа № 280/3982/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3982/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

секретар судового засідання Новошицька О.О.

за участю представника позивача Ломейко О.О.

представника відповідача Прокоф`єва С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Запорізької митниці, яка є правонаступником Дніпровської митниці Держмитслужби

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року (головуючий суддя Кисіль Р.В.)

в адміністративній справі №280/3982/21 за позовом Приватного підприємства "Боша Плюс" до відповідача Дніпровської митниці Держмитслужби, правонаступником якої є Запорізька митниця про визнання протиправними та скасування рішення та картку відмови в прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Боша Плюс", звернувся 19.05.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000088/2 та карту відмови у митному оформленні №UA110230/2021/00221 від 09.04.2021.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані рішення були винесені протиправно. Зокрема, зазначає, що позивачем було надано вичерпний перелік документів згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України для визначення митної вартості товарів за першим методом - за ціною договору. Водночас, відповідач вимагаючи надати додаткові документи, всупереч ч. 3 ст. 53 МК України, не встановив в наданих позивачем документах наявність розбіжностей, ознак підробки чи відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості в документах. Крім того, відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не навів достатніх та логічних аргументів для здійснення коригування заявленої митної вартості товару. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року позов задоволено:

- визнано протиправними та скасовано рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000088/2 від 09.04.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00221 від 09.04.2021.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відтак дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Запорізькою митницею подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги серед іншого вказує, що в документах, поданих позивачем до митного оформлення на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, виявлено розбіжності, які мали вплив на правильність визначення митної вартості товару, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи. Позивачем були надані додаткові документи, однак щодо них були виявлені певні зауваження. Враховуючи, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, підстави для оформлення товару за визначеною ним митною вартістю були відсутні, що зумовило прийняття митницею оскаржуваних рішень.

Разом з апеляційною скаргою Запорізькою митницею подано клопотання про заміну відповідача у справі Дніпровську митницю Держмитслужби на його правонаступника Запорізьку митницю.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови КМУ "Деякі питання територіальних органів Державної митної служби" від 30.09.2020 року №895 реорганізовано територіальні органи ДМС за переліком згідно з додатком, шляхом їх приєднання до Державної ситної служби (у тому числі Дніпровську митницю Держмитслужби) ().

03.12.2020 року утворено Запорізьку митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби ().

Відповідно до структури Запорізької митниці входять п`ять митних постів, у тому числі митний пост "Мелітополь". Відповідно до гр. 3 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA110250/2021/000004/2 від 12.02.2021 року його прийнято підрозділом митого органу - митний пост "Мелітополь".

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання та замінити відповідача у справі Дніпровську митницю Держмитслужби на його правонаступника Запорізьку митницю.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000088/2 від 09.04.2021 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00221.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000088/2 від 09.04.2021 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00221.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Митного кодексу України.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (ч.1 та 2 ст.51 МКУ).

Частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч.1 ст.64 «Резервний метод» МКУ).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом частин 1 - 3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.5-6 ст. 53 МКУ).

Матеріалами справи підтверджується, що 11.01.2016 між позивачем та Компанією «MARMARA PLASTIK АМВ. IP. SAN. TIC A.S.» укладено Контракт №UA 2016 uk 001.

На виконання Контракту №UA 2016 uk 001 від 11.01.2016, укладеного між ПП «БОША ПЛЮС» та Компанією «MARMARA PLASTIK АМВ. IP. SAN. TIC A.S.», на адресу позивача надійшов товар - шпагат з поліпропілену для пакування, канати кручені з поліпропілену з лінійною щільністю менше 5г/м, канати кручені з поліпропілену з лінійною щільністю понад 5г/м.

До митного контролю та митного оформлення 08.04.2021 уповноваженою особою ПП «БОША ПЛЮС» (митним брокером Панченко І.І.) було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно з ст. 257 Митного кодексу України (далі - МК України) митну декларацію (далі - МД) в режимі ІМ 40, якій присвоєно №UA110230/2021/022418 (довідковий номер №1081) на товар:

1. «Шпагат з поліпропілену для пакування: - ПП. шпагат код 2001 (1,00 кг.) 10472,6 кг., розфасовка по 1,00 кг. - ПП. шпагат код 2007 (1,00 кг) 2810,6 кг., розфасовка по 1,00 кг., - ПП. шпагат код 2001 (0,650 кг.) - 9972,8 кг., розфасовка по 0,650 кг. ПП - матеріал поліпропилен. Постачаються у бухтах»;

2. «Канати кручені з поліпропілену, з лінійною щільністю понад 5 г/м: - канати діам. 4мм ПП.(8 г/м) 622,0 кг. - канати діам. 5мм ПП.(12,30 г/м) - 366,5кг. - канати діам. 6мм ПП.(17,50г/м) - 204,4кг, - канати діам. 8мм ПП.(32г/м) - 76,3 кг. - канати діам. 10мм РР.(50г/м) 39,3 кг., ПП- матеріал поліпропилен. Використовуються в різних галузях народного господарства. Постачаються у бухтах».

Декларантом митну вартість вищезазначеного товару заявлено за основним методом визначення митної вартості.

До митного оформлення вказаних товарів до Дніпровської митниці разом з МД були, відповідно гр. 44 зазначеної МД, надані наступні документи:

- Рахунок-фактура (інвойс) №МАR233 від 31.01.2021;

- Коносамент №2021/03/ЕХР/003338 від 05.04.2021;

- Автотранспортна накладна №704782 від 07.04.2021;

- Сертифікат про походження товару форми А №D0239118 від 01.04.2021;

- Страховий поліс №23-5 від 31.03.2021;

- Специфікація №22 від 31.03.2021;

- Копія митної декларації країни відправлення №21343100ЕХ085783 від 01.04.2021.

З позначкою «надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення» в гр. 44 вищезазначеної МД зазначено:

- Каталог продукції від 10.11.2016;

- Додаткова угода №2 від 01.03.2019;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) №UA 2016 uk 001 від 11.01.2016.

З позначкою те подається митному органу одночасно з МД та зберігається декларантом» в гр. 44 вищезазначеної МД зазначено: Пакувальний лист №1 від 31.03.2021.

У відповідності до ст. 337 МК України при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне:

1. Наданий до митного оформлення рахунок від 31.03.2021 №МАR233 не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення, що може свідчити про надання декларантом до митниці інших документів, ніж ті, що були додані відправником, що дає підстави для сумніву у достовірності зазначених відомостей та указує на наявність фіскальних ризиків, в частині можливого заниження митної вартості заявленого товару.

2. В страховому полісі, що надано до оформлення від 31.03.2021 №23-5 зазначено вартість товару на рівні 50618,94$, але у рахунку від 31.03.2021 №MAR233 зазначено вартість товару 53575,21$.

3. Відповідно до положень пункту 8 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. До митного оформлення надано страховий поліс від 31.03.2021 №23-5, натомість документи що містять відомості про вартість страхування не надано.

В зв`язку з цим, згідно вимог ч. 3 ст. 53 МК України декларанта повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації;

2) прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларантом 09.04.2021 надано наступні документи:

1) Електронна фактура №876 від 31.03.2021;

2) лист від постачальника від 11.12.2020;

3) судове рішення та ухвала по справам №280/5826/20;

4) прайс-лист б/н від 04.01.2021;

5) електронна фактура №MAR233 від 31.03.2021;

6) комерційна пропозиція б/н від 22.03.2021;

7) Сертифікат якості TIC 15 100 148749 від 23.01.2020.

До додатково наданих документів встановлено наступні зауваження:

1) щодо судового рішення та ухвали по справам №280/5826/20 повідомляємо інформацію надану листом держмитслужби, а саме те, що аналіз висновків рішень судів у зазначених справах свідчить про те, що рішення митниці є актом індивідуальної дії, прийнятим за наслідком проведеної процедури контролю правильності визначення митної вартості товару у кожному конкретному випадку їх імпорту за результатом оцінки на основі пред`явлених декларантом документів у контексті ряду критеріїв (умови поставки, договірні зобов`язання за контрактом, рівень митної вартості ідентичних або подібних товарів тощо). Аналогічна позиція, зокрема викладена в постанові Верховного Суду від 18.10.2019 у справі №821/597/18. Таким чином, наявність в переліку документів поданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартість судових рішень в інших справах не є підставою для визнання митним органом заявленої митної вартості.

2) розглянувши прайс-лист б/н від 04.01.2021 повідомляємо, що виходячи з обсягу даної оцінюваної партії, ціни згідно прайс-листа мають бути відмінні від заявлених.

3) сертифікат якості TIC 15 100 148749 від 23.01.2020 не містить жодних числових даних для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Декларантом 09.04.2021 повідомлено про те, що він відмовляється від надання додаткових документів, протягом строку визначеного ч.3 ст.53 МК України, для підтвердження заявленого рівня митної вартості, зокрема надана відповідь наступного змісту «Дод. документів додаватись не буде».

Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 МК України, відповідачем використана наявна в митниці інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку для товару №1 - 3,51 USD/кг, для товару №2 - 4,51 USD/кг (МД №UA110230/2020/028209 від 22.12.2020. №UA110230/2021/005280 від 18.03.2021). Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до поставки товару, ввезеного у співставних обсягах на співставних комерційних умовах.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000088/2 від 09.04.2021 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00221.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що оформлення вищезазначеного товару декларантом було здійснено та випущеного у вільний обіг за МД №UA110230/2021/007153 від 09.04.2021 з урахуванням Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000088/2 від 09.04.2021.

Випуск товарів у вільний обіг було здійснено шляхом надання гарантій відповідно розділу X МК України (відстрочення платежів до 30.06.2021).

На адресу Дніпровської митниці Держмитслужби 20.04.2021 надійшло звернення ПГІ «БОША ПЛЮС» від 16.04.2021 (вх. ДМ №8608/13-7.5-08-02-18) щодо підтвердження заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

Зверненням від 16.04.2021 для підтвердження заявленої митної вартості товарів ПП «БОША ПЛЮС» надано до Дніпровської митниці копію висновку експерта Запорізької ТПП від 13.04.2021 №ОИ-7503.

За результатами розгляду звернення Дніпровською митницею на адресу позивача направлено лист від 26.04.2021 №7.5-08-02-1/15/13/4347, яким повідомлено про відсутність підстав для зміни (скасування) спірних рішень.

Слід зазначити, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1-3 ст.54 МКУ).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Отже, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності (постанова ВС від 05.12.2019 у справі №826/3120/16, від 14.11.2019 у справі №814/264/16 тощо).

На думку колегії суддів апеляційної інстанції, надаючи оцінку доводам митного органу, суд першої інстанції правильно виходив з того, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що «Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей…».

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 Митного кодексу України).

Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2018 року у справі №809/322/17 зазначив, що квитанція або платіжне доручення (платіжні документи) свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар.

Тобто прямого зв`язку між відомостями із квитанцією/платіжним дорученням та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом саме квитанції/платіжного доручення не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

Слід зазначити, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.05.2020 по справі №300/426/19.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що надані документи, на думку контролюючого органу не підтверджували вартості, так як не містили всіх відомостей щодо складових вартості імпортованого товару, суд відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у відповідача були відсутні підстави для витребування додаткових документів у декларанта.

Слід зазначити, що з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим митниця може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі можливі документи, передбачені у статті 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Слід зазначити, що витребовуючи весь перелік додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, передбачений ч. 3 ст. 53 МК України, митний орган не обґрунтував яким чином кожен з витребуваних документів може усунути розбіжність або підтвердити заявлену мину вартість товару.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (ч.12 ст. 264 МКУ).

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Також згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Як зазначено митницею в оскаржуваному рішенні, методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів не можуть бути прийняті у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до вимог статей 59, 60 МК України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не може бути прийняті у зв`язку з відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог статей 62, 63 МК України.

Митна вартість товару, що імпортується, визначена із застосуванням резервного методу згідно наявної у митного органу інформації з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами та положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.

Верховним Судом у Постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 818/1186/17 зазначено наступне:

«...Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.»

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у Постанові від 27 липня 2018 року по справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

Однак, оскаржуване рішення такої інформації не містить.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості даної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивачем було надано для митного оформлення імпортованого товару необхідні документи, які ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей та містять дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів.

В свою чергу, відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, а також не доведено, що подані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів або не містять відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стосовно зауважень до поданих документів, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Щодо падання до митного оформлення рахунку від 11.12.2020 № MAR 233, який не містить печаток і штампів митних органів країни відправлення.

Відповідачу було повідомлено, що під час попереднього митного оформлення ідентичного товару, поставка якого відбувалася на поставі того ж контракту, відповідно до специфікації №19, (митне оформлення від 13.10.2020). ПП «БОША ПЛЮС» звернулося до постачальника із запитом щодо надання інформації, в тому числі щодо відсутності вказаних вище митних забезпечень на товаросупровідних документах.

У відповідь на вказаний запит компанія «MARMARA PLASTIK АМВ. IP. SAN. TIC A.S.» повідомила, що чинне законодавство Туреччини не вимагає проставлення таких відміток, оскільки митне оформлення відбувається в електронному вигляді.

З метою підтвердження вказаних обставин було надано копію листа від постачальника від 11.12.2020.

Крім того, вказані обставини жодним чином не свідчать про неможливість перевірити та підтвердити числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судом першої інстанції спростовано посилання митного органу стосовно того, що наданий лист від виробника, не може відноситись до партії товару, яка була предметом митного оформлення, оскільки обставини, викладені в листі виробника (постачальника), не пов`язані з поставкою конкретної партії товару, а стосуються обставин митного оформлення в Туреччині взагалі.

Відповідач вказуючи про наявність у митного органу сумнівів щодо автентичності поданих до митного оформлення документів, під час оформлення експорту в Туреччині та імпорту в Україні, не наводить жодних обґрунтувань та доказів стосовно необхідності наявності таких штампів та печаток при здійсненні електронного декларування.

Крім того, в разі наявності сумнівів щодо автентичності документів, поданих до митного оформлення, про що вказує відповідач, посадова особа митного органу мала право та повинна була звернутися із відповідним запитом до митних органів Туреччини з метою підтвердження або спростування таких сумнівів, а не посилаючись на такі сумніви приймати рішення, яким відмовляти декларанту у визнанні митної вартості за першим методом.

При цьому, посилаючись на відсутність штампів на рахунку, як на підставу для невизнання митної вартості, та вказуючи про те, що товар міг бути відправлений за іншим рахунком, тобто з іншою вартістю, відповідач не надає оцінку тому, що до митного оформлення також було надано експортну декларацію, в якій в повному обсязі збігаються і найменування товару, і його вага та його вартість.

Також вартість товару зазначена в страховому полісі, який був наданий до митного оформлення та який був виготовлений сторонньою організацією, тобто ані позивачем ані постачальником.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зауваження Дніпровської митниці щодо відсутності штампів на рахунку є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо зауважень про відсутність в страховому полісі вартості страхування, то такий висновок є помилковим, оскільки вартість страхування зазначена безпосередньо в страховому полісі та складає 22,27$.

Слід взяти до уваги, що дана сума (вартість страхування), також відображена в інших документах. а саме: рахунку-фактурі, специфікації, а також в електронній фактурі.

При цьому, всі перелічені документи не містять розбіжностей між собою.

Стосовно посилань в оскаржуваному рішенні на те, що рівень цін, зазначений в прайс-листі застосовується в залежності від кількості замовленого товару, що не відповідає вартості, визначеній в специфікації, рахунку і т.д.

Долучений прайс-лист від 04.01.2021 є таким, що адресований невизначеному колу осіб.

На адресу відповідача було надано комерційну пропозицію, яка адресована безпосередньо ПП «БОША ПЛЮС», та в якій відсутні коливання ціни, в залежності від кількості товару, а йдеться про конкретні показники, як ваги так і ціни.

За таких обставин, посилання на прайс-лист, як на підставу для невизнання митної вартості, є безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Аналіз зазначених обставин та норм митного законодавства дають підстави для висновку, що митниця не довела, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналогічні правові позиції щодо застосування норм матеріального права висловлені колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 31.03.2015 у справі №21-127а15, колегією суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 18.01.2018 по справі №814/1204/15.

Відтак, рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA 110230/2021/000088/2 від 09.04.2021 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку прийняттю відповідачем картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA 110230/2021/00221 від 09.04.2021, яка є предметом спору у цій справі колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з ч.12 ст.264 Митного кодексу України, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Як зазначено у п.7.1 Розділу VІІ «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа», затвердженого 30.05.2012 наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672 (надалі «Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа»), у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову (п.7.2 Розділу VІІ «Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа»).

У Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA 110230/2021/00221 від 09.04.2021 зазначені причини відмови аналогічні викладеним у спірному Рішенні про коригування митної вартості товарів.

Оскільки відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару після отримання від позивача документів, то відповідач необґрунтовано витребував у позивача додаткові документи.

Отримавши від декларанта документи, які, на думку суду, підтверджують правильність задекларованої митної вартості товару за основним методом, відповідач з порушенням норм права здійснив застосування другорядних методів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено обґрунтованість визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції)) та безпідставність застосування відповідачем другорядного методу.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Натомість, в ході судового розгляду справи з`ясовано, що відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA 110230/2021/000088/2 від 09.04.2021 та відповідно картка відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA 110230/2021/00221 від 09.04.2021, прийняті Дніпровською митницею не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірними та підлягають скасуванню.

Інші посилання відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.

Права, свободи та інтереси позивача захищені рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці, яка є правонаступником Дніпровської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 22.06.2022 та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 22.06.2022.

В повному обсязі постанова виготовлена 29.06.2022.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова