Справа № 440/7989/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 липня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/7989/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у письмовому провадженні справу №440/7989/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 у справі №440/7989/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо ненарахування та невиплати заробітної плати ОСОБА_1 з урахуванням підвищення посадового окладу на 25% у зв`язку із займаними посадами соціального працівника та завідувача ВОБО з 01.12.2015 по 10.12.2020. Зобов`язано Територіальний центр соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області нарахувати та виплатити заробітну плату ОСОБА_1 з урахуванням підвищення посадового окладу на 25% у зв`язку з займаними посадами соціального працівника та завідувача ВОБО з 01.12.2015 по 10.12.2020, з урахування проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1861,00 грн.

23.05.2022 до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення у цій справі, у якій просить суд:

- ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення витрат на правову допомогу на суму 7106 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2021 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №440/7989/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

28.06.2022 Територіальним центром соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подано письмові пояснення, у яких зазначено, що питання по розподіл судових витрат вирішено у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2022, у зв`язку з чим у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві заявляв про стягнення витрат на правову допомогу, розгляд справи здійснений за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, документи на підтвердження понесених витрат надав після ухвалення рішення по суті від 04.05.2022, про яке дізнався 13.05.2022, з відповідними доказами 18.05.2022.

Отже, суд дійшов висновку, що за наявності відповідної заяви та подання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява приймається до розгляду судом.

З огляду на викладене, спростовуються висновки відповідача про відсутність підстав для розгляду цієї заяви.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин першої - третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/160 від 18.10.2018 у справі № 813/4989/17.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а, від 31.03.2020 у справі №726/549/19, від 21.05.2020 у справі №240/3888/19.

У цій справі позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

На підтвердження розміру витрат адвокатом надані копії: договору про надання правової допомоги №7ю від 01.10.2020, додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №7ю від 01.10.2020, акта наданих послуг №1 від 20.11.2020, договору про надання правової допомоги №100 від 11.06.2021, додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №100 від 13.05.2022, рахунку-фактури №1 від 20.11.2020, квитанції №0.0. від 24.11.2020 на суму 2106,30 грн.

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує такі обставини.

Відповідно до акта наданих послуг №1 від 20.11.2020 адвокатом надані клієнту такі послуги: ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом, пошук нормативних документів, судової практики, підготовка до ведення справи; підготовка та направлення адвокатського запиту №01-12/10 від 12.10.2020 до Територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області; відшкодування фактичних витрат на копіювання та друк документів, що загалом зайняло 3 години, вартістю 2106,30 грн.

Крім того, відповідно до додаткової угоди №1 до договору №100 про надання правової допомоги від 13.05.2022 викладено пункт 3.1 Договору в новій редакції, зі змісту якого за підготовку позовної заяви, відповіді на відзив до неї, надання консультацій під час вчинення цих дій замовник сплачує адвокату грошові кошти в сумі 5000 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 24.11.2020 №0.0. адвокатом прийнято від позивача відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 2106,30 грн.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із такого:

- ця справа відноситься до справ незначної складності;

- розгляд справи проведено без участі сторін у порядку письмового провадження;

- позов носить немайновий характер.

Ця справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 кодексу адміністративного судочинства України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №160/6899/20.

Суд, зазначає, що сума в розмірі 7106,00 грн в якості судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою під час розгляду справи в Полтавському окружному адміністративному суді, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, збір доказів; підготовка позовної заяви; подання позовної заяви; витрати на копіювання та друк документів, охоплюється послугою з підготовки адміністративного позову, отже, кошти за надання адвокатом зазначених послуг відшкодуванню не підлягають.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду у справі № 922/2321/20 від 08.04.2021, що враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.

Також слід зазначити, що навіть за умови визначення у договорі фіксованого розміру гонорару адвоката, суд оцінюючи такий розмір, має надавати оцінку всім складовим таких витрат та може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи наведене, оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі до 1000,00 грн.

Керуючись статтями 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального центру соціального обслуговування (надання послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (просп. Свободи, 130, м. Кременчук, Полтавська область, 39623, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення додаткового судового рішення.

Суддя Т.С. Канигіна