Справа № 560/1618/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2022-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

м. Київ

справа № 560/1618/19

адміністративне провадження № К/9901/16353/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року (головуючий суддя: Козачок І.С.), додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року (головуючий суддя: Козачок І.С.) та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року (колегія суддів: Капустинський М.М., Смілянець Е.С., Сапальова Т.В.) у справі №560/1618/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Подільська Агрохімкомпанія» до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Подільська Агрохімкомпанія" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Р" від 20.02.2019 № на суму 375063,00 грн, форми "Р" від 20.02.2019 № на суму 332312,50 грн та форми "ПН" від 20.02.2019 № на суму 90000,00 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Р" № від 20.02.2019, форми "ПН" № від 20.02.2019.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області форми "Р" № від 20.02.2019 в частині збільшення ТОВ "Торговий дім "Подільська Агрохімкомпанія" суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 225000 грн.

У задоволенні решти вимог позову відмовлено.

Додатковим рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року, вирішено питання розподілу судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Стягнуто на користь ТОВ "Торговий дім "Подільська Агрохімкомпанія" за рахунок асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області: судові витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 8691,52 грн та судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвокатом - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 14273,71 грн.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи установлено:

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що з 04.01.2019 по 24.01.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Торговий Дім Подільська Агрохімкомпанія" з питань дотримання вимог податкового, законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2018.

Результати перевірки оформлені актом №0054/22-01-14-04/39319779 від 31.01.2019.

За результатами перевірки прийняті спірні повідомлення-рішення:

- форми «Р» № від 20.02.2019 на суму 375 063 грн з податку на прибуток (в т.ч. податкове зобов`язання 300 376 грн, штрафна санкція 74 687 грн);

- форми «Р» № від 20.02.2019 на суму 332 312,50 грн з податку на додану вартість (у т.ч. податкове зобов`язання 265 850 грн, штрафна санкція 66 462,50 грн);

- форми «ПН» № від 20.02.2019 на суму 90 000 грн (штраф 50% за нескладання та нереєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 180 000 грн протягом граничного строку, передбаченого п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України);

Податкове повідомлення - рішення форми «Р» № від 20.02.2019 на суму 375 063 грн з податку на прибуток.

Дане податкове рішення прийняте у зв`язку з виявленим заниженням податку на прибуток за 1 півріччя 2018 року на 298 748 грн у зв`язку з заниженням платником "інших" доходів на суму 1 659 710 грн.

Як убачається з акту перевірки, платником порушені вимоги п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання» та п.5 П(С)БО 5 «Дохід» (с.14 акту перевірки), в результаті чого занижені інші доходи (рядок 2240 Звіту про фінансові результати) за 1 півріччя 2018 року на 1 659 710 грн. Цими «іншими доходами» є кошти, отримані як безготівкова виручка від реалізації товару, стосовно якого не підтверджена реалізація його на адресу ТОВ «Траст-Фонд «Капітал».

Як установлено зі змісту акту та первинних документів, у лютому-березні 2018 року позивач здійснив реалізацію тканини трикотажної на адресу покупця ТОВ «Траст-Фонд «Капітал» згідно з договором купівлі-продажу №1 від 17.01.2018.

Факт реалізації цього товару цьому покупцю підтверджується видатковою накладною №РН-0000001 від 17.01.2018 на суму 286 425 грн (ПДВ 57 285 грн), видатковою накладною №РН-0000016 від 19.03.2018 на суму 1 096 666,67 грн (ПДВ 219 333,33 грн)

Загальна сума поставки складає 1 659 710 грн, у т.ч. ПДВ 276 618,33 грн.

Розрахунки за товар проведені у безготівковій формі, відтак на рахунок позивача надійшли кошти від покупця ТОВ «Траст-Фонд «Капітал»:

17.01.2018 - в сумі 343 710 грн,

12.03.2018 - в сумі 600 000 грн,

16.03.2018 - в сумі 716 000 грн ( загальна сума 1 659 710 грн).

ТОВ «ТД «Подільська Агрохімкомпанія» полотно трикотажне придбало у Вінницького учбово-виробничого підприємства УТОГ відповідно до договору купівлі-продажу № 64 від 06.11.2017. Указаний товар був переданий на відповідальне зберігання Вінницькому учбово-виробничому підприємству УТОГ згідно з договором відповідального зберігання майна від 09/11/17/ВЗ. Подальше відвантаження товару TOB «Траст-Фонд «Капітал» здійснювалося зі складу відповідального зберігання за адресою м. Вінниця, вул. Привокзальна,34.

Із акту перевірки (с.11) убачається, що перевіркою не заперечується, що полотно трикотажне на загальну суму 1 659 710 грн, у т.ч. ПДВ 276 618,33 грн було реалізоване позивачем, враховуючи його відсутність за даними бухгалтерського обліку на балансі, а також оскільки у підприємства виникли відповідні податкові зобов`язання з ПДВ та податковий кредит при їх придбанні у Вінницького УТОГ (постачальник), доходи та витрати.

З копій товарно-транспортних накладних від 17.01.2018, від 19.01.2018, від 19.03.2018, від 21.03.2018 та від 26.03.2018, убачається факт перевезення товару до ТОВ «Траст-Фонд «Капітал». Ці накладні під час перевірки податковому органу надані не були.

На прийняття спірного податкового повідомлення-рішення форми «Р» № від 20.02.2019 на суму 332 312,50 грн з податку на додану вартість вплинуло встановлення за результатами перевірки заниження податкових зобов`язань в сумі 265 850 грн, у тому числі:

- не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 19 225 грн по операції з безоплатної передачі будівельних матеріалів для ЖБК «Молодіжний XXI»;

- не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 66 625 грн по операції з реалізації аміачної селітри в біг-бегах ТОВ «Лампка Агро»;

- не нараховано податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 180 000 грн за товарами (соя), при придбанні якої був сформований податковий кредит, та яка не використана в операціях, в межах господарської діяльності позивача.

а) господарська операція з ЖБК «Молодіжний XXI».

З акту перевірки встановлено, що до перевірки наданий Додаток №1 до Договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Молодіжний XXI» від 30 липня 2015 року Відповідно до даного додатку внесення пайового внеску здійснюється шляхом перерахування Членом ЖБК коштів в національній валюті України на поточний рахунок ЖБК (або іншими не забороненими чинним законодавством України способом) згідно наступного графіку: 30.07.2015 в сумі 137 500 грн, 23.09.2015 в сумі 50 000 грн, всього - 187 500 грн. Відповідно до наданих банківських документів за 2015 рік позивачем перераховано кошти в сумі 187 500 грн на розрахунковий рахунок ЖБК «Молодіжний XXI». Згідно з вимогами пп. 196.1.4 п. 196.1 ст.196 ПКУ операція з перерахування коштів в сумі 187 500 грн ЖБК «Молодіжний XXI», не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Відповідно до інших наданих для перевірки бухгалтерських документів позивач 31 жовтня 2016 року передав ЖБК «Молодіжний XXI» будівельні матеріали на суму 96 126,70 грн. Операція була оформлена як безоплатна передача ТМЦ, відтак така операція для цілей оподаткування ПДВ є постачанням товарів.

01 січня 2016 року позивачем був укладений із контрагентом ЖБК «Молодіжний XXI» Договір відповідального зберігання майна №01/01/16/БМ від 01.01.2016, згідно з яким ЖБК «Молодіжний XXI» виступає зберігачем, а ТОВ «Торговий Дім «Подільська Агрохімкомпанія» поклажодавцем. За цим договором позивачем було передано ТМЦ (будівельні матеріали) на відповідальне зберігання згідно з актом №1/а від 31.10.2016. Враховуючи це, спірна операція, що відображена у жовтні 2016 року проводкою Д-т 151 «Капітальне будівництво» К-т «Будівельні матеріали» на суму 96126,67 грн, не є об`єктом оподаткування ПДВ, оскільки позивач не передавав ЖБК «Молодіжний XXI» права на розпоряджання будматеріалами на суму 96126,70 грн як власнику. Також позивач покликається на бухгалтерську довідку від 16.01.2019, якою платником виправлено помилкове проведення по бухгалтерському обліку вказаної операції. До перевірки ця довідка не надавалась, та була сформована у 2019 році, тоді як період перевірки був з 01.01.2015 по 31.06.2018.

З матеріалів справи встановлено, що у період з 01.01.2016 по 30.06.2018 за даними бухгалтерського обліку позивачем відображені господарські операції з ТОВ «Лампка Агро»:

- 02.11.2016 на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Лампка Агро» надійшли кошти в сумі 50 000 грн, призначення «поворотна фінансова допомога відповідно до договору №01/11/2016 від 01.11.2016», кореспонденцією рахунків Д-т 311 «Поточні рахунки в національній валюті» - К-т 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами»;

- 02.11.2016 відображено реалізацію аміачної селітри в біг-бегах на суму 399 750 грн кореспонденцією рахунків Д-т 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» - К-т 702 «Дохід від реалізації товарів»;

- 07.11.2016 на розрахунковий рахунок позивача від ТОВ «Лампка Агро» надійшли кошти в сумі 350 000 грн, призначення «поворотна фінансова допомога відповідно до договору №01/11/2016 від 01.11.2016», кореспонденцією рахунків Д-т 311 «Поточні рахунки в національній валюті» - К-т 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами».

Перевіркою встановлено, що позивач самостійно відобразив реалізацію аміачної селітри в біг-бегах на суму 399 750 грн на адресу ТОВ «Лампка Агро» (Д-т 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами» - К-т 702 «Дохід від реалізації товарів») Дохід від реалізації аміачної селітри в біг-бегах на суму 399 750 грн був включений платником до рядка 2000 «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» Звіту про фінансові результати (форма №2) за 2016 рік та відображений в рядку 01 "Дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку Декларації з податку на прибуток за 2016 рік.

ТОВ Торговий дім "Подільська Агрохімкомпанія" надана відповідь від 23.01.2019 року про те, що позивачем було помилково виписано розхідну накладну № РН-0000073 на суму 399 750 грн. і відображено кореспонденцією рахунків Д-т 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами», К-т 702 «Дохід від реалізації товарів». По даній операції не нараховано податкових зобов`язань з ПДВ, так як фактично це була не реалізація, а передача аміачної селітри в біг-бегах в кількості 61,5 тон на суму 399 750 грн на відповідальне зберігання ТОВ «Лампка Агро», що засвідчує акт прийому-передачі № 11/6 від 02.11.2016 року».

08 жовтня 2018 року на адресу ГУ ДФС у Хмельницькій області надійшов лист Позивача за № 11918 від 08.10.2018 про втрату більшості документів, які підтверджують дані бухгалтерського та податкового обліку. Згодом також наданий акт про втрату первинних документів та наказ про відновлення даних бухгалтерського обліку.

З огляду на неможливістю проведення перевірки та необхідністю відновлення електронних регістрів бухгалтерського обліку, визначених пунктом 44.1 та пунктом 44.3 статті 44 ПКУ, наказом ГУ ДФС у Хмельницькій області від 05.11.2018 № 3125, термін проведення перевірки перенесений до дати відновлення документів, але не пізніше 04.01.2019.

З матеріалів справи встановлено, що перевіркою був встановлений факт відображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліках операції з придбання сої у ТОВ «Лампка Агро» на загальну суму 1 080 000 грн, у т.ч. ПДВ 180 000 грн. До перевірки надано видаткову накладну №РН-0000026 від 30.06.2015 на загальну суму 1 080 000 грн, у т.ч. ПДВ 180 000 грн, номенклатура: соя в кількості 72 тони.

Відповідно до додатку 5 «Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів» до Податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року позивач сформував податковий кредит у червні 2015 року, за даними бухгалтерського обліку станом на 30.06.2018 зерно сої не реалізоване. Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено реалізацію позивачем сої в кількості 72 тони також у періоді з 01.07.2018 по дату написання акту перевірки.

Таким чином, відповідач прийшов до висновку про те, що соя, придбана у ТОВ «Лампка Агро», не використана позивачем в операціях в межах господарської діяльності, відтак платником занижені податкові зобов`язання за червень 2018 року на суму 180 000 грн за рахунок не нарахування податкових зобов`язань за товарами (соя), при придбанні яких був сформований податковий кредит та які не використані в операціях в межах господарської діяльності платника.

Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд зазначив, що відповідачем не доведено, що понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги є неспівмірними з обсягом або якістю цих послуг, з реальними витратами адвоката, пов`язаними зі складанням документів у справі, консультуванням, участю в судових засіданнях, вчиненням інших дій, які охоплюються поняттям правничої допомоги. Відтак суд визнав, що витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, в сумі 14273,71 грн (пропорційно до розміру задоволених вимог) є обґрунтованими та підлягають стягненню на його користь. Щодо витрат на проведення судової експертизи суд указав, що такі витрати підтверджені належними доказами, а відповідачем не доведені підстави для зменшення розміру цих витрат,

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

Головне управління ДПС в Хмельницькій області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови у справі не були враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.10.2020 у справі №826/11085/18, від 16.03.2020 у справі №2а-5053/10/0270, від 29.05.2020 у справі №826/27811/15, від 16.03.2021 у справі №580/2490/19, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 24.01.2018 у справі №2а-19379/11/2670, від 19.11.2019 у справі №826/487/16 у подібних правовідносинах.

Скаржник уважає, що суди безпідставно відхилили доводи про відсутність фактичного здійснення господарських операцій з реалізації позивачем полотна трикотажного. Також посилається на обставини ненадання позивачем документів під час перевірки.

Щодо розподілу судових витрат скаржник уважає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови у справ не були враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 28.12.2020 у справі №520/9831/19.

Скаржник указує, що, виходячи з критеріїв розумності та співмірності, сума заявлених позивачем витрат є значно завищеною та не співмірною зі складністю справи, витраченим адвокатом часом.

Позивачем до Суду не надано відзив на касаційну скаргу.

Верховний Суд ухвалою від 05.07.2021 відкрив касаційне провадження у цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.191 п.14.1 ст.14 ПКУ постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду. Підпунктом 14.1.202 п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її наданням також операції з безоплатного надання товарів. Відповідно до п. 185.1 ст.185 ПКУ об`єктом оподаткування є, зокрема, операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 187.1 датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із підпунктом 196.1.2 пункту 196.1 статті 196 ПКУ не є об`єктом оподаткування ПДВ операції з передачі майна у схов (відповідальне зберігання), а також з повернення майна із схову (відповідального зберігання) його власнику.

Відповідно до п. 185.1 ст.185 ПКУ, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податку з а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 50.1 ст.50 ПКУ у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПКУ платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Таким чином, необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

Верховний Суд зазначає, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частини 2, 3 статті 341 КАС України).

Обґрунтовуючи довід про наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, ГУ ДПС посилається, зокрема, на обставини неврахування судом апеляційної інстанції практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 09.10.2020 у справі №826/11085/18, від 16.03.2020 у справі №2а-5053/10/0270, від 29.05.2020 у справі №826/27811/15, від 16.03.2021 у справі №580/2490/19, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 24.01.2018 у справі №2а-19379/11/2670, від 19.11.2019 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд цих постановах, з-поміж іншого, зазначав, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податків, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій. Зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

У той же час Суд зазначає, що у вказаних постановах Верховним Судом сформовано загальний підхід щодо дослідження реальності господарських операцій та вимоги до їх документального підтвердження первинними документами в контексті застосування норм статей 134, 198 ПК України.

Суд звертає увагу на те, що контролюючий орган посилається на правові позиції Верховного Суду, пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування у цій справі норм права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Суд зазначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суди попередніх інстанцій виходили з того, що у лютому-березні 2018 року позивач здійснив реалізацію тканини трикотажної на адресу покупця ТОВ «Траст-Фонд «Капітал» згідно з договором купівлі-продажу №1 від 17.01.2018. Факт реалізації цього товару цьому покупцю підтверджується видатковою накладною №РН-0000001 від 17.01.2018 на суму 286 425 грн (ПДВ 57 285 грн), видатковою накладною №РН-0000016 від 19.03.2018 на суму 1 096 666,67 грн (ПДВ 219 333,33 грн). Розрахунки за товар проведені у безготівковій формі. Судом було установлено, що ТОВ «ТД «Подільська Агрохімкомпанія» полотно трикотажне придбало у Вінницького учбово-виробничого підприємства УТОГ відповідно до договору купівлі-продажу №64 від 06.11.2017. Указаний товар був переданий на відповідальне зберігання Вінницькому учбово-виробничому підприємству УТОГ згідно з договором відповідального зберігання майна від 09/11/17/ВЗ. Подальше відвантаження товару TOB «Траст-Фонд «Капітал» здійснювалося зі складу відповідального зберігання за адресою м. Вінниця, вул. Привокзальна, 34.

При цьому, перевіркою визнано, що платник правомірно сформував по даній операції доходи, витрати, податкові зобов`язання і податковий кредит з ПДВ, податкові зобов`язання виконав. Під час розгляду справи представники податкового органу не довели, що зазначений товар насправді був реалізований не ТОВ «Траст-Фонд «Капітал», а будь - якому іншому суб`єкту.

Суду надані копії товарно-транспортних накладних від 17.01.2018, від 19.01.2018, від 19.03.2018, від 21.03.2018 та від 26.03.2018, з яких убачається факт перевезення товару до ТОВ «Траст-Фонд «Капітал». Суд правильно урахував, що не зважаючи на те, що ці накладні під час перевірки податковому органу надані не були, за наявності інших доказів, які доводять реальний характер взаємовідносин, ця обставина не спростовує того, що господарська операція відбулась.

Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку, що операція з поставки полотна трикотажного ТОВ «Траст- Фонд «Капітал» правомірно відображена у бухгалтерському, фінансовому та податковому обліку платника, а висновки акту перевірки щодо необхідності обліку коштів у розмірі 1 659 710 грн, отриманих від даної операції, як «інших дохід», є неправомірними.

Щодо обставин ненарахування податкових зобов`язань з ПДВ в сумі 180000 грн за товарами (соя), при придбанні якої був сформований податковий кредит, яка не використана в операціях, в межах господарської діяльності позивача, суд указав, що перевіркою був встановлений факт відображення позивачем в бухгалтерському та податковому обліках операції з придбання сої у ТОВ «Лампка Агро» на загальну суму 1 080 000 грн, у т.ч. ПДВ 180 000 грн. До перевірки надано видаткову накладну №РН-0000026 від 30.06.2015 на загальну суму 1 080 000 грн, у т.ч. ПДВ 180 000 грн, номенклатура: соя в кількості 72 тони.

Судами правильно вказано, що та обставина, що товар протягом тривалого часу не був реалізований або те, що податковий орган ставить під сумнів його зберігання відповідною особою, не призводить до висновку про те, що стосовно цієї операції слід застосовувати вимоги п. 198.5 ст. 198 ПКУ щодо складання зведеної податкової накладної.

У матеріалах справи та під час перевірки були відсутні докази, які безпосередньо та однозначно вказують на те, що товар (соя) придбавався позивачем з метою використання його не в господарській діяльності. Судом не встановлений, а відповідачем не доведений факт використання товарів платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю.

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що відповідачем не доведено факту порушення позивачем вимог податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з його контрагентами у періоді, що перевірявся.

Суд звертає увагу, що аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі і у наведених скаржником судових рішеннях суду касаційної інстанції від 09.10.2020 у справі №826/11085/18, від 16.03.2020 у справі №2а-5053/10/0270, від 29.05.2020 у справі №826/27811/15, від 16.03.2021 у справі №580/2490/19, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 24.01.2018 у справі №2а-19379/11/2670, від 19.11.2019 свідчить про те, що вони ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які розглянуті залежно від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення кожної справи. Наведені скаржником постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у цих постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Крім того, Суд зауважує, що касаційна скарга містить лише доводи, аналогічні наведеним у акті перевірки позивача, та не містить належного обґрунтування у чому саме полягає помилка суду апеляційної інстанції при застосуванні норм права.

Щодо розподілу судових витрат скаржник уважає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови у справ не були враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 28.12.2020 у справі №520/9831/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц дійшла висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу оцінка надається виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Інша сторона, яка заперечує відносно визначеного позивачем розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги, зобов`язана навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, а саме, подати відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 139 КАС України.

Судами установлено, що з метою надання позивачу професійної правничої допомоги між ТОВ "Торговий дім "Подільська Агрохімкомпанія" та адвокатом Романюком Валерієм Миколайовичем укладений договір про надання правничої допомоги від 03.09.2019 №ПА-03-09-19, яким сторони погодили вартість години роботи адвоката під час розгляду адміністративної справи. Також в матеріалах справи міститься ордер на ведення справи адвокатом серії ВХ №1000576.

Позивачем та адвокатом підписаний детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги під час розгляду справи, у якому міститься розрахунок вартості наданих послуг, їх перелік, кількість витрачених годин, вартість однієї години роботи адвоката. Також адвокат надав платіжні доручення №467 від 25 листопада 2020 року та №298 від 30 вересня 2020 року про оплату послуг адвоката в сумі 16501 грн.

З огляду на встановлені у цій справі обставини, колегія суддів вважає правильним висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем не доведено, що понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги є неспівмірними з обсягом або якістю цих послуг, з реальними витратами адвоката, пов`язаними зі складанням документів у справі, консультуванням, участю в судових засіданнях, вчиненням інших дій, які охоплюються поняттям правничої допомоги.

Щодо витрат на проведення судової експертизи, колегія суддів зазначає, що відповідно до акту здачі-приймання висновку судового експерта №2716/19-26/2476-2480/20-26 платіжним дорученням від 20.12.2019 №353 за проведення судово-економічної експертизи у справі ТОВ "Торговий дім "Подільська Агрохімкомпанія" сплачені 10048 грн.

З огляду на зазначене, беручи до уваги те, що судові витрати з проведення експертизи позивачем підтверджені належними доказами, а відповідачем не доведені підстави для зменшення розміру цих витрат, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про необхідність стягнення таких витрат пропорційно до задоволених вимог.

Колегія суддів дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження на підставі встановлених фактичних обставин справи, зазначає, що жодних обґрунтованих доводів щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права в касаційній скарзі скаржником не наведено.

Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі не знайшли свого підтвердження.

Решта доводів заявника касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовує, натомість зводиться виключно до переоцінки встановлених судами обставин справи, що виходить за межі повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень.

З огляду на наведене, касаційна скарга скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко