Справа № 607/5853/22
Суддя: Стельмащук П. Я.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022 Справа №607/5853/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участі секретаря судового засідання Бойко А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №312581127 до повідомлення серія ТЕ №00001913 від 08.09.2021, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що згідно оскаржуваної постанови 07.09.2021 о 10 год. 50 хв. транспортним засобом «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, бульвар Т. Шевченка, 3, чим порушено вимоги п.15.9 (ґ) ПДР (зупинка на перехрестях). Позивач вважає, що зазначена постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки жодних доказів, що її транспортний засіб створив аварійну ситуацію на дорозі відповідачем надано. Крім того, поблизу місця зупинки автомобіля відсутній пішохідний перехід, відсутня будь-яка суцільна лінія розмітки та розділювальна смуга. Таким чином постанова складена за відсутності належних та достовірних доказів, тому є такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 17.05.2022 відкрито провадження у вищевказані справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 30.05.2022 постановленою без виходу до нарадчої кімнати здійснено заміну неналежного відповідача головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хоміва Василя Михайловича, на належного - управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради.

08.06.2022 судом отримано відзив на позов, згідно якого Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради у задоволені позову просить суд відмовити в повному обсязі, оскільки з матеріалів фотофіксації вбачається, що позивачем розташовано транспортний засіб безпосередньо на перехресті вулиць. Статтею 265-4 КУпАП наведений перелік обставин розміщення транспортного засобу, при яких останній суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, зокрема розміщення транспортного засобу на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини. Тому, винесена постанова є законною, обґрунтованою та об`єктивною, а інспектор з паркування діяв правомірно, у межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законом.

17.06.2022 судом отримано відповідь на відзив, у якій позивач вказує на відсутність доказів порушення нею п.15.9 ґ) ПДР України (зупинка на перехресті), оскільки її транспортний засіб не здійснював зупинки, яка передбачає припинення руху транспортного засобу на час до 5 хв. У випадку наявності припущення, що це була зупинка, то така забороняється там, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Однак, на бульварі Т. Шевченка, 3 така відсутня.

У запереченнях на відповідь, зареєстрованих судом 28.06.2022, відповідач вказує на наявність окремого п.15.10 а) ПДР України, який передбачає відповідальність саме за стоянку, в місцях, де заборонена зупинка. Кваліфікація правопорушення інспектором за п.15.9 ґ) ПДР України є вірною, враховуючи те, що зупинка можлива лише перед пішохідним переходом, з метою надати дорогу пішоходам, проте, у даному випадку, пішохідного переходу на перехресті немає, а відтак зупинка на перехресті заборонена.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечує, з підстав зазначених у відзиві на позов.

Зважаючи на встановлені законом строки розгляду справи, враховуючи вимоги ст.205 КАС України, суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду даного позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №312581127 до повідомлення серії ТЕ №00001913, складеної 08.09.2021 головним спеціалістом-інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів Василем Михайловичем, ОСОБА_1 07.09.2021 о 10 год. 50 хв. транспортним засобом «Volkswagen Polo», р.н. НОМЕР_1 , здійснила зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, бульвар Т. Шевченка, 3, чим порушила вимоги п.15.9 ґ) ПДР України (зупинка на перехрестях).

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними, якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 статті 219 КУпАП, від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За пунктом 1.3.Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Згідно з п.15.9 ґ) ПДР України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частина 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

При цьому статтею 265-4 КУпАП наведений перелік розміщення транспортного засобу, які є такими, що суттєво перешкоджають дорожньому руху або створюють загрозу безпеці руху, серед яких є, - на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території;

Позивач заперечує факт вчинення правопорушення.

На підтвердження факту порушення позивачем п.15.9 ґ) розділу 15 Правил дорожнього руху, а саме зупинка транспортного засобу безпосередньо на перехресті, відповідач надає фотоматеріали.

Зокрема, із наданих відповідачем фото, зроблених 07.09.2022 близько 10:50 в м. Тернополі на бульварі Т. Шевченка, 3, не вбачається, що автомобіль позивача розташований на перехресті. Так само, з цих фото не можливо зробити висновок про порушення позивачем будь-яких інших правил зупинки транспортного засобу.

Інших доказів, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України та правомірність винесення щодо позивача оскаржуваної постанови відповідач не надав.

При цьому, суд не має права самостійно відшукувати докази винності особи у вчиненні певного правопорушення, адже діючи таким чином суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 62 Конституції України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а).

З огляду на зазначене, вина позивача у вчиненні правопорушень, передбачених ч.3 ст.122 КУпАП, не доведена та не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», ЄСПЛ послідовно зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Тому, враховуючи що відповідачем не доведено вину позивача в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні, що саме по собі є безумовною підставою для задоволення позову, інші наведені позивачем доводи не є істотними та такими, що потребують відповіді суду.

Відповідно до положень частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови, та вважає, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 496,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача з управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №312581127 до повідомлення серія ТЕ №00001913 від 08.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 496,20 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, місцезнаходження - вул. Коновальця, 8, м. Тернопіль, 46020.

Рішення складено та підписано 04.07.2022.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук