Справа № 560/1790/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-07-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1790/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

05 липня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2022 року позивач звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 03.11.2021р. №5 щодо відмови у переведенні позивачки на пенсію по інвалідності за нормами Закону України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до стажу державної служби періоди роботи позивачки в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001р. по 02.12.2020р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачці з 28.10.2021р. пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати зазначені у довідках від 28.10.2021р. №31 та №32 виданих Дунаєвецькою міською радою;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування й виплату позивачці з 28.10.2021р. пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати зазначені у довідках виданих від 28.10.2021р. №31 та №32 виданих Дунаєвецькою міською радою.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подали апеляційні скарги.

20.06.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України, своїм правом не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 червня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційні скарги в межах їх доводів, а також доводи відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що відповідно до відомостей трудової книжки НОМЕР_1 позивач:

- 08.04.1998 обрана секретарем міської ради;

- 16.04.2002 обрана секретарем міської ради;

- 20.04.2006 обрана секретарем міської ради;

- 18.11.2010 обрана секретарем міської ради;

- 25.11.2015 переведена на посаду секретаря виконавчого комітету (керуючої справами);

- 03.12.2015 затверджена на посаду керуючої справами виконавчого комітету;

- 02.12.2020 повноваження керуючої справами виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради припинено у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1118615 позивачу з 24.07.2018 встановлено довічно ІІ групу інвалідності. Причина інвалідності - загальне захворювання.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 2018 року отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-ІV.

28.10.202 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про "перехід на пенсію за іншим Законом".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.12.2021 позивача повідомлено про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 03.11.2021 №5 ОСОБА_1 відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-ІV, на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, оскільки станом на 01.05.2016 позивач працювала на посадах посадової особи місцевого самоврядування.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відсутності підстав для зарахування до стажу державної служби позивачки період роботи з 04.07.2001 по 02.12.2020 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Порядок №283 втратив чинність 01.05.2016, у зв`язку з затвердженням 25.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229).

Порядок №229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку №283.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Зміст наведених норм свідчить про те, що до стажу державної служби відноситься час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, які визначені Законом №2493-ІІІ.

Так, згідно з частиною 1 статті 14 Закону №2493-ІІІ в органах місцевого самоврядування встановлюються, зокрема, такі категорії посад:

п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Закон №2493-ІІІ набрав чинності 04.07.2001.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-ІІІ визначено, що дія Закону України "Про державну службу" поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до статті 46 Закону №889-VIII та пункту 4 Порядку №229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", зараховується до стажу державної служби.

Здійснивши аналіз вищенаведених правових норм чинного законодавства, колегія суддів вважає, що доводи відповідача про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований, як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця є безпідставними.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає вірним висновком суду першої інстанції, щодо необхідості зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати період роботи позивачки з 04.07.2001 по 02.12.2020 до стажу державної служби.

Варто також звернути увагу на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення від 03.11.2021 №5 щодо відмови в призначенні пенсії за віком державного службовця. Підставою цього вказано те, що станом на 01.05.2016 позивач працювала на посадах посадової особи місцевого самоврядування.

Водночас, в даному випадку суд розглядає на предмет законності рішення, яким відмовлено у перерахунку пенсії, а саме перехід на інший вид пенсії (за віком по Закону №3723-ХІІ).

Враховуючи, що суд встановив наявність підстав для зарахування до стажу державної служби позивачки періоду з 04.07.2001 по 02.12.2020, у який входить і 01.05.2016, а тому спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу".

Водночас, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 03.11.2021 №5 щодо відмови у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону України "Про державну службу" та призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Так, апелянт зазначає про помилковість вищенаведених висновків суду першої інстанції, оскільки вона зверталася з заявою про переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом України "Про державну службу".

Проте, колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області копію пенсійної справи ОСОБА_1 , в якій, зокрема, наявна копія заяви позивача від 28.10.2021, в якій зазначено прохання "Вид перерахунку" "перехід на пенсію за іншим Законом". Відомостей, що позивачка зверталася з проханням про призначення пенсії по інвалідності, заява не містить. (а.с.65)

Отже, розгляд заяви позивача та прийняте рішення свідчить про те, що спірним було питання призначення ОСОБА_1 пенсії по віку відповідно до Закону України "Про державну службу". Питання щодо призначення позивачці пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" пенсійним органом не вирішувалось, та відповідно, відмова (рішення) щодо цього не приймалась.

Для призначення пенсії по інвалідності згідно з статтею 37 Закону №3723-XII особа має звернутись до пенсійного органу з заявою про призначення такої пенсії (по інвалідності), і лише у разі прийняття рішення пенсійного органу про відмову у цьому вправі звернутись за судовим захистом своїх прав (предметом судового розгляду можуть бути лише правовідносини, які вже виникли і пов`язані з захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав).

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідачів призначити, здійснити нарахування й виплату позивачу з 28.10.2021 пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків суми заробітку, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, врахувавши до розрахунку пенсії усі виплати зазначені у довідках від 28.10.2021р. №31 та №32 виданих Дунаєвецькою міською радою, у зв`язку з відсутністю спору (відмови) щодо цього.

Вказані обставини свідчать про безпідставність доводів апелянта - ОСОБА_1 , в цій частині.

Таким чином, доводи апеляційних скарг вищеописаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи у вказаній справі.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.