Справа № 460/2373/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2022 року м. Рівне №460/2373/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В. за участю секретаря судового засідання Бляхи В.С; представника позивача: Осіпової Г.В.; представника відповідача: Форет М.С.; розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7073/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7072/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7074/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7075/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7077/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7079/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиниго внеску № 7082/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиниго внеску № 7084/17000708 від 30.07.2021;

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7080/17000708 від 30.07.2021.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача ФОП ОСОБА_1 податковим органом складено акт № 4072/17-0007-08/ НОМЕР_1 від 24.06.2021 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 30.08.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 13.10.2016 по 30.08.2018" та в подальшому винесено податкові повідомлення-рішення від 30.07.2021 № 7073/17000708, № 7072/17000708, № 7074/17000708, № 7075/17000708, № 7077/17000708, № 7079/17000708, рішення про застосування фінансових санкцій від 30.07.2021 № 7082/17000708, № 7084/17000708, податкову вимогу від 30.07.2021 № 7080/17000708. При цьому у позовній заяві позивач, стверджуючи про протиправність оскаржуваних рішень, посилається насамперед на порушення податковим органом процедури призначення та проведення перевірки, які, на його думку, зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень та необхідність їх скасування з цих підстав.

23.03.2022 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

ч.2 пп.293.4 ст.293 ПК України заниження суми єдиного податку за 2017 рік на 10057,50 грн.;

пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п. 177.5, п. 177.11 ст.177 ПК України, а саме неподання податкової декларації) (ліквідаційна) про майновий стан і доходи за 2018 рік до контролюючого органу по граничному строку подання до 30.09.2018;

абз.6 п.6 ст.128 ГК України, п. 117.10 ст.177 ПК України, а саме не ведення книги обліку доходів і витрат;

п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України, не забезпечено зберігання первинних документів за період діяльності з 01.01.2017 по 30.08.2018, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи;

п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 ЗУ «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 11 267,52 грн., в тому числі за 2018 рік на 11 267,52 грн.;

- абз. 3 ч.8 ст.9 ЗУ «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» , а саме несвоєчасно сплачено єдиний внесок за 1 кв. 2017 року в сумі 704 грн.;

п.167.1 с.167, п.177.1, п.177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на 14580 грн., в т.ч. за 2018 рік -14580 грн. (81 000 грн. *18%);

пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме заниження суми військового збору на 1215 грн., в т.ч. за 2018 рік 1215 грн. (81 000 грн. *1,5%);

п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, що підтверджує проведення розрахункової операції на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.

При цьому аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, дублюють висновки акту перевірки № 4072/17-0007-08/ НОМЕР_1 від 24.06.2021. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні учасники справи підтримали доводи заяв по суті справи та надали пояснення аналогічні цим доводам.

Крім того, у судовому засіданні допитано в якості свідка ОСОБА_2 головного державного податкового інспектора ГУ ДПС у Рівненській області. Свідок пояснила суду, що безпосередньо вона та податковий інспектор Лозіна І.В. 09.06.2021 здійснювали виїзд за адресою платника податків зазначеною у інформаційній базі податкового органу а саме вул. Лугова, с. Рідків. Радивилівського району задля вручення копії наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та направлення на її проведення. Разом з тим, у зв`язку з відсутністю платника за вказаною вище адресою, посадові особи ГУ ДПС У Рівненській області зв`язались з позивачем за допомогою засобу мобільного зв`язку, тоді як останній вказав, що наказ та направлення отримає на адресою місцезнаходження податкового органу.

Як пояснила свідок, у зв`язку з тим, що представниками відповідача не виявлено жодних ознак провадження позивачем господарської діяльності у галузі лісопильного виробництва та будь-яких ознак здійснення діяльності за адресою АДРЕСА_1 , податкову перевірку проведено у приміщенні ГУ ДПС у Рівненській області. Крім того, свідок зауважила, що при отриманні наказу та направлення позивач зазначив про відсутність у нього будь-яких первинних фінансово-господарських документів, а на розгляд, поданих в подальшому заперечень, платник не з`явився, не навів жодних доводів в спростування позиції перевіряючих.

Заяви, клопотання учасників справи.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 10.03.2022.

Ухвалою суду від 10.03.2022 підготовче судове засідання відкладено за клопотаням учасників справи.

Ухвалою суду від 24.03.2022 задоволено клопотання представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву та доказів у справі. Визнано пропуск строку на подання відзиву у справі поважним та поновлено Головному управлінню ДПС у Рівненській області строк для подання відзиву та доказів. Відзив на позовну заяву долучений до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 07.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2022.

12.05.2022 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача про виклик у судове засідання свідка та витребувано у ГУ ДПС у Рівненській області додаткові докази. У справі оголошено перерву до 14.06.2022.

14.06.2022 у судовому засіданні було проголошено вступну і резолютивну частини судового рішення.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, враховуючи покази свідка, судом встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець в Дубенській РДА відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 , код основного виду економічної діяльності 16.10 «Лісопильне та стругальне виробництво», перебував на спрощеній системі оподаткування.

У зв`язку з припиненням підприємницької діяльності ОСОБА_1 ГУ ДПС у Рівненській області прийнято наказ на проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків.

З метою вручення копії наказу та направлення на проведення перевірки посадовими особами відповідача інспекторами Боровик Т.Г. та ОСОБА_3 09.06.2021 о 09:25 год. здійснено виїзд на адресу проживання платника: АДРЕСА_1 (відповідно до даних ДРФО). Однак ФОП за вказаною адресою був відсутній, у телефонній розмові платник податків повідомив, що за цією адресою не проживає, а наказ і направлення отримає за адресою АДРЕСА_2 , про що перевіряючими складено акт відсутності за місцезнаходженням (адресою реєстрації) № 185/17-00-07-08/ НОМЕР_1 від 09.06.2021. При цьому у акті вказано, що у зв`язку з наведеним документальну позапланову виїзну перевірку платника ФОП ОСОБА_1 було проведено у приміщенні ГУ ДПС у Рівненській області.

На підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.7 п. 78.1, п. 78.2 ст. 78 ПК України, Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДПС у Рівненській області № 1094-п від 09.06.2021 головним державним ревізором-інспектором ГУ ДПС у Рівненській області Боровик Т.Г. проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності ОСОБА_1 , податкова адреса: АДРЕСА_3 , з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 30.08.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 13.10.2016 по 30.08.2018, відповідно до затвердженого плану.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 4072/17-0007-08/ НОМЕР_1 від 24.06.2021 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 30.08.2018, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 13.10.2016 по 30.08.2018".

В акті вказано, що копія наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки № 1094-п від 09.06.2021 та направлення на перевірку № 1612/17-00-07-08 від 09.06.2021 вручено під розписку ОСОБА_1 10.06.2021.

Журнал реєстрації перевірок для вчинення запису про її початок не надано. Зазначено, що перевірка проведена у приміщенні ГУ ДПС у Рівненській області.

Перевірка проводилась на підставі наявних у податкового органу документів фінансової діяльності позивача з урахуванням специфіки обраного ним виду діяльності, оскільки згідно даних акту суб`єктом господарської діяльності не надано, серед іншого: договорів оренди приміщення та майна, устаткування необхідного для використання у галузі лісопильного та стругального виробництва, документальних підтверджень щодо участі у процедурах купівлі необробленої сировини на аукціонах, документів щодо проведення розрахунків з постачальниками деревини, дозволів на викиди забруднюючих речовин та не підтверджено використання трудових ресурсів тощо. Зокрема, в акті вказано, що платником не надано документів, які стосуються предмету перевірки в підтвердження задекларованої суми доходу в розрахунках з єдиного податку, а також факт отримання доходу від провадження діяльності за КВЕД 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво, КВЕД 16.24 - виробництво дерев`яної тари.

Відповідно до висновків акту перевірки № 4072/17-0007-08/ НОМЕР_1 від 24.06.2021, ОСОБА_1 допущено порушення:

ч.2 пп.293.4 ст.293 ПК України заниження суми єдиного податку за 2017 рік на 10057,50 грн.;

пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п. 177.5, п. 177.11 ст.177 ПК України, а саме неподання податкової декларації) (ліквідаційна) про майновий стан і доходи за 2018 рік до контролюючого органу по граничному строку подання до 30.09.2018;

абз.6 п.6 ст.128 ГК України, п. 117.10 ст.177 ПК України, а саме не ведення книги обліку доходів і витрат;

п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України, не забезпечено зберігання первинних документів за період діяльності з 01.01.2017 по 30.08.2018, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податкові органи;

п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у розмірі 11 267,52 грн., в тому числі за 2018 рік на 11 267,52 грн.;

абз. 3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» , а саме несвоєчасно сплачено єдиний внесок за 1 кв. 2017 року в сумі 704 грн.;

п.167.1 с.167, п.177.1, п.177.2, п. 177.4 ст. 177 ПК України, заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на 14580 грн., в т.ч. за 2018 рік -14580 грн. (81 000 грн. *18%);

пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, а саме заниження суми військового збору на 1215 грн., в т.ч. за 2018 рік - 1215 грн. (81 000 грн. *1,5%);

п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, що підтверджує проведення розрахункової операції на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.

На підставі висновків акту, податковим органом винесено податкові повідомлення-рішення № 7073/17000708, № 7072/17000708, №7074/17000708, № 7075/17000708, № 7077/17000708, № 7079/17000708 від 30.07.2021; рішення про застосування фінансових санкцій № 7082/17000708, № 7084/17000708 від 30.07.2021, податкову вимогу № 7080/17000708 від 30.07.2021

Не погоджуючись з висновками акту перевірки та спірними рішеннями суб`єкта владних повноважень, наголошуючи на порушенні порядку проведення такої перевірки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Докази відхилені судом та мотиви їх відхилення.

Суд не відхиляє докази подані учасниками справи. Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Глава 8 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України) визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

Приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірок як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

За змістом п. 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (п.7 5.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пп. 78.1.7. п. 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно з п. 78.4. ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (п. 78.5 ст. 78 ПК України).

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з абзацом четвертим п. 81.2 ст. 81 ПК України у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Мотивована оцінка аргументів сторін і висновки суду.

В контексті цієї спірної ситуації, суд враховує висновок, сформульований Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року по справі № 826/17123/18, щодо того, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, наявність порушення при призначенні та/або проведенні перевірки може бути покладено в підстави позову про скасування податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення, якщо таке було прийнято за результатами перевірки.

Так, зважаючи на наведене вище, ключовим у цій справі є питання правомірності проведення ГУ ДПС у Рівненській області документальної позапланової перевірки у приміщенні контролюючого органу на підставі наказу про призначення документальної позапланової виїзної перевірки.

Як встановлено судом, з метою вручення копії наказу та направлення на проведення перевірки посадовими особами відповідача інспекторами Боровик Т.Г. та Лозіною І.В. 09.06.2021 о 09:25 год. здійснено виїзд на адресу проживання платника податків: АДРЕСА_1 (відповідно до даних ДРФО). Однак ФОП за вказаною адресою був відсутній, у телефонній розмові платник повідомив, що за цією адресою не проживає, а наказ і направлення отримає за адресою АДРЕСА_2 , про що перевіряючими складено акт відсутності за місцезнаходженням (адресою реєстрації) № 185/17-00-07-08/ від 09.06.2021. При цьому у акті вказано, що у зв`язку з викладеним документальну позапланову виїзну перевірку платника ФОП ОСОБА_1 було проведено у приміщенні ГУ ДПС у Рівненській області.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів складення акту про неможливість проведення перевірки на виконання вимог п. 81.2 ст. 81 ПК України, натомість контролюючим органом самостійно змінено вид перевірки без відповідного розпорядчого документа та проведено документальну виїзну перевірку у приміщенні податкового органу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово аналізував положення ПК України, які регулюють питання проведення документальних виїзних перевірок і документальних невиїзних перевірок, та висловлював позицію, що Податковий кодекс України не передбачає право посадових осіб контролюючого органу на проведення документальної виїзної перевірки в приміщенні податкового органу (постанови від 13 червня 2019 року у справі № 825/1747/17, від 17 травня 2019 року у справі № 804/254/18, від 10 червня 2021 року у справі № 808/881/16).

При цьому також усталеною є позиція Верховного Суду про те, що у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава). Невиконання вимог щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених податковим законодавством копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною.

Так, у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 808/881/16 були встановлені обставини, що начальником Інспекції видано наказ про проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП з питань повноти нарахування та сплати ПДФО та ЄСВ за період 2014 року. Цього ж дня оформлено повідомлення про проведення перевірки. На підставі вказаного наказу та направлень на проведення перевірки ревізорами-інспекторами здійснювалися виходи за податковою адресою ФОП, однак, у зв`язку із відсутністю відповідача за вказаною адресою працівниками контролюючого органу було складено відповідні акти про неможливість вручення направлень на проведення планової перевірки. В результаті, перевірку проведено в приміщенні контролюючого органу. Визнаючи таку перевірку протиправною, Верховний Суд виходив з того, що відповідачем в порушення положень податкового законодавства, за ініційованої до проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, фактично, внаслідок відсутності платника податків за податковою адресою, було проведено невиїзну перевірку за наявними у контролюючого органу документами у приміщенні останнього, а не за місцезнаходженням ФОП. Водночас суд зазначив, що відсутність платника податків за податковою адресою не є тотожною відмові останнього від проведення перевірки та не дає підстав для подальшого проведення контролюючим органом перевірки в приміщенні останнього. Рішення ж щодо допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки позивач не приймала.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, залишаючи без змін судові рішення про задоволення позову, виходив з того, що у справі встановлені обставини несвоєчасного отримання позивачем наказу про проведення перевірки (в день проведення перевірки), а також факт проведення перевірки в приміщенні Головного управління ДФС у Харківській області. Так, у цій справі, колегія суддів погодилася з висновком про порушення відповідачем абзацу п`ятого підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, оскільки фактично перевірку позивача було проведено не за його місцезнаходженням, а в приміщенні контролюючого органу, що фактично свідчить про проведення невиїзної перевірки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Отже, у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки, істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені ПК України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.

Перевіряючи можливість застосування висновків Верховного Суду, викладених у вищенаведених постановах, до спірних у цій справі правовідносин, суд виходить з наступного.

За встановленими під час розгляду цієї справи обставинами, наказ та повідомлення про проведення перевірки були вручені позивачу 10.06.2021 у приміщенні податкового органу у зв`язку з тим, що при виході представників відповідача за адресою місця проживання платника податків ( АДРЕСА_1 ) встановлено його відсутність за цією адресою.

Разом з тим, беззаперечним є факт проведення документальної позапланової виїзної перевірки, яка мала бути здійснена за місцем знаходження платника, у приміщенні податкового органу, тобто зміни виду перевірки без видання відповідного розпорядчого документа про призначення іншого виду перевірки.

Крім того, відповідно до п. 85.4. ст. 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис (п. 85.6 ст. 85 ПК України).

Зважаючи на наведені норми, суд враховує, що відповідачем не надано жодних доказів щодо звернення податкового органу до позивача з відповідними запитами про надання документів необхідних для проведення такої перевірки, складення акту про відмову у наданні копій документів необхідних для проведення перевірки та повідомлення позивача про проведення призначеної перевірки у приміщенні податкового органу, можливості висловлення заперечень щодо її проведення саме у такому організаційному порядку.

Згідно з п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що дані перевірок результатів діяльності платника податків є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень, рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами, про що безпосередньо зазначено в нормах згідно яких прийняті акти індивідуальної дії, що є предметом позову у цій справі.

У разі визначення контролюючим органом платнику податків суми податкового зобов`язання, контролюючий орган також застосовує штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у порядку, визначеному ст. 123 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Отже, з урахуванням того, що при оскарженні рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками податкової перевірки, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких рішень, і таким підставам позову, за їх наявності, суд повинен надавати правову оцінку в першу чергу, тому суд вважає, що встановлені у цій справі обставини щодо порушення процедури проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої й були прийняті спірні рішення, є достатніми та вагомими для висновку про їх протиправність.

Разом з тим, додатково, зважаючи на висновки акту перевірки № 4072/17-0007-08/ НОМЕР_1 від 24.06.2021 щодо здійснення ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді видів діяльності, що не відповідають КВЕД, вказаним у Реєстрі платників єдиного податку суд зазначає наступне.

У відповідності до реєстраційних даних, видами діяльності ФОП ОСОБА_1 згідно з КВЕД 16.10, за КВЕД-2005: 02.01.1,20.10.0, цей клас включає:

розпилювання, стругання та інші види механічного оброблення деревини;

розщеплення, очищення та рубання колод;

виробництво дерев`яних шпал для залізничних чи трамвайних колій;

виробництво дерев`яних паркету та покриттів для підлоги, незібраних;

виробництво деревних вовни і борошна, тріски та стружки деревних;

Цей клас також включає:

сушіння деревини;

просочування та хімічне оброблення деревини консервантами або іншими речовинами.

Цей клас не включає:

лісозаготівлю та виробництво сирої деревини (круглого лісоматеріалу), див. 02.20;

виробництво лущеного шпону, див. 16.21;

виробництво покрівельної дранки та ґонту, див. 16.23;

виробництво пресованої деревини, див. 16.29.

При цьому варто наголосити, що висновки перевірки відносно того, що дохід суб`єкта господарювання, який застосовує спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, був отриманий від діяльності, відмінної від того КВЕД, який зазначено в реєстрі платників єдиного податку, зобов`язують податковий орган дослідити джерела походження такого доходу з посиланням на відповідні первинні документи, а також кваліфікувати новий вид діяльності такого суб`єкта.

Разом з тим, відповідачем не спростовано тієї обставини, що позивач займався виключно господарською діяльністю, що відповідає його реєстраційним видам діяльності та поширюється на другу групу платників єдиного податку. Натомість як встановлено судом, платником у 2018 році задекларовано обсяг доходу у розмірі 81 000 грн., що відображено у поданій податковій звітності.

Окрім цього, відповідно до приписів п. 299.10 ст. 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

Отже, донарахування податків та зборів особі, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування, може мати місце виключно у випадку попереднього прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку у встановлених законом випадках.

Суд констатує, що в даному випадку такого рішення відповідач не приймав.

Подібна правова позиція висловлена Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 04.05.2022 по справі № 460/9687/21.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як вбачається з акту перевірки перевіряючими не втановлено та документально не підтверджено заниження щодо суми, на яку нараховується єдиний внесок. Разом з тим висновки перевіряючих щодо заниження позивачем єдиного внеску за 2018 рік у розмірі 11267,57 грн. та відповідно висновки щодо заниження суми військового збору у розмірі 1 215 грн. не підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні КАС України.

Також, доводи відповідача про порушення ОСОБА_1 п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суд відхиляє як необгрунтовані з огляду на наступне.

Так, вказаною нормою визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Разом з тим п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вказує, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява N34049/96) від 19.06.2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі "Беєлер проти Італії"). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, встановлені у цій справі обставини свідчать як про порушення порядку проведення призначеної перевірки так і спростовують висновки податкового органу, що висловлені у акті перевірки та слугували підставою для прийняття спірних рішень суб`єктом владних повноважень, з огляду на що податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, а тому позов належить задовольнити повністю.

Порушені права та інтереси позивача.

Протиправні рішення відповідача призвели до збільшення податкових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом позивачу, що порушило його майнові права та інтереси.

Судові витрати.

За наслідками розгляду даної справи розподіл судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7073/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7072/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7074/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7075/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7077/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7079/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиниго внеску № 7082/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиниго внеску № 7084/17000708 від 30.07.2021.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7080/17000708 від 30.07.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 05 липня 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючої судді у щорічній віпустці.

Суддя О.В. Поліщук