Справа № 320/9741/21
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9741/21 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції з вимогами:

- визнати незаконною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо не виключення відомостей про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення;

- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції виключити відомості про ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), відповідно до постанови від 29.05.2015 р. у справі № 367/2991/15-п, та адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) відповідно до постанови від 27.12.2018 у справі № 367/8642/18. Притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 КУпАП є незаконним, оскільки здійснено на підставі положень законодавства, які суперечили Конституції України і відповідно визнано неконституційними рішенням Конституційного Суду України. На переконання позивача, відомості відносно нього незаконно внесені до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, оскільки таке внесення здійснено на підставі постанов у справах про адміністративні правопорушення, які були винесенні на підставі положень законодавства, яке суперечило і суперечить Конституції України. На його думку, ездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо не виключення відомостей про нього з Реєстру є порушенням його прав та обмежує законні і конституційні права на роботу на посадах державної служби чи служби у органах місцевого самоврядування, обмежує право на участь у процедурах публічних закупівель, накладає інші обмеження. Водночас, єдиним способом відновлення порушених прав та захисту його прав та інтересів є виключення відомостей про ОСОБА_1 з Реєстру.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу позивача до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.06.2022.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач у судове засідання не з`явився, до суду повернувся конверт із відміткою поштового органу про невручення листа. Про зміну адреси листування позивач не повідомляв.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст.172-6 КУпАП (несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) відповідно до постанови від 29.05.2015 у справі № 367/2991/15-п. Також, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 172-6 КУпАП (несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) відповідно до постанови від 27.12.2018 у справі № 367/8642/18.

На підставі вказаних постанов суду, відомості відносно позивача внесені до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

У подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 у справі № 1-24/2020(393/20) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) стаття 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ зі змінами, якою встановлено, що особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарна відповідальності у встановленому законом порядку.

Рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним і скасовано положення (стаття 65 Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ), яким встановлювалась відповідальність за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особами, зазначеними в ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».

Тож, позивач вважаючи, що відносно нього незаконно внесена інформація до Реєстру, оскільки таке внесення здійснено на підставі постанов у справах про адміністративні правопорушення, які були винесенні на підставі положень законодавства, яке суперечило і суперечить Конституції України, подав до Національного агентства з питань запобігання корупції (відповідно п.4 р. І положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення ствердженого рішенням Національного агентства з питань запобіганню корупції від 09.02.2018 №166 Держатель та Адміністратор Реєстру є - Національне агентство з питань запобігання корупції) лист від 23.02.2021 із вимогою виключити відомості про позивача з реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.

У відповідь на вказане звернення, Національне агентство з питань запобігання корупції надало позивачу надало лист № 23-06/11254/21 від 02.03.2021, яким у задоволенні вимог звернення відмовлено.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача щодо не виключення відомостей про нього з реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що: 1) судові рішення, на підставі яких позивача було включено до Реєстру є чинними та не скасовані; 2) у даному випадку, відповідачем протиправної бездіяльності допущено не було, заяву позивача розглянуто та надано вичерпну відповідь на неї; 3) положення статей КУпАП, за якими позивача було визнано винним та на підставі чого внесено до Реєстру, не визнавалась неконституційними, а рішення Конституційного Суду України від 27.10.2020 у справі № 3-р/2020, не впливає на дані правовідносини, оскільки дане рішення не наділяє відповідача правом переглядати рішення судів в адміністративних справах.

Натомість, апелянт вважає висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк: 1) визнання неконституційним ст. 65 Закону означає, що притягнення осіб зазначених у ч. 1 ст. З Закону до адміністративної відповідальності є неконституційним, як наслідок - неконституційним і незаконним є включення відомостей про таких осіб до Реєстру, а отже і перебування у Реєстрі зазначених відомостей (внесених до прийняття рішення КСУ від 27.10.2020 р. у справі № 1-24/2020(393/20) є неконституційним. Вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що питання щодо конституційності окремих положень Закону № 1700-VІІ не пов`язане з фактичними обставинами справи, не відповідає реальним обставинам справи; 2) бездіяльність відповідача щодо не виключення відомостей про нього з Реєстру обмежує його права встановлені законом; 3) суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, щодо відсутності порушення прав позивача та неефективності способу захисту порушених прав, та стверджує, що наявність відомостей щодо нього у реєстрі обмежує його законні і конституційні права на роботу на посадах державної служби чи служби у органах місцевою самоврядування, а також обмежує його право на участь у процедурах публічних закупівель; 4) рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Національне агентство у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон №1700-VII) та іншими законами, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Сам Закон № 1700-VII, визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 4 Закону №1700-VII, Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Так, за змістом п. 9 ч. 1 ст. 11 Закону № 1700-VII, до повноважень Національного агентства належить, зокрема, забезпечення ведення Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення. Відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством. (зокрема, ч. 1 ст. 59 Закону № 1700-VII).

Згідно з рішенням Національного агентства від 01.02.2019 № 367, інформаційно-телекомунікаційну систему «Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення» прийнято в постійну (промислову) експлуатацію з 00 год. 00 хв. 04.02.2019, а до початку ведення Національним агентством Реєстру повноваження щодо ведення Реєстру здійснювали Міністерство юстиції України, а також Головне територіальне управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головні територіальні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі згідно з Положенням про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні правопорушення, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2012 № 39/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 11.01.2012 за № 28/20431.

Згідно з норм п. 2 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, затвердженого рішенням Національного агентства від 09.02.2018 №166, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.03.2018 за № 345/31797 (далі - Положення про Реєстр), Реєстр - електронна база даних, яка містить відомості про осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

Згідно змісту п. 2 р. II Положення про Реєстр, підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу, яку притягнуто до відповідальності за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, є: 1) електронна копія рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень; 2) засвідчена в установленому порядку паперова копія розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення. Електронна копія рішення суду про притягнення до кримінальної, адміністративної та цивільно-правової відповідальності особи за вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення надсилається Реєстратору відповідно до порядку надсилання електронних копій судових рішень щодо осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, та щодо юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення.

Тобто, внесення будь-яких відомостей про особу в реєстр, здійснюється адміністратором лише на підставі рішення суду, що набрало законної сили, інших повноважень адміністратора у цій частині не передбачено. Наведене, додатково підтверджується й п. 5 р. II Положення про Реєстр, за яким, реєстратор вносить до Реєстру відомості протягом трьох робочих днів з дня надходження з Державної судової адміністрації України до Національного агентства електронної копії рішення суду, яке набрало законної сили, з Єдиного державного реєстру судових рішень та засвідченої в установленому порядку паперової копії розпорядчого документа про накладення чи скасування розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відомості щодо ОСОБА_1 до Реєстру було внесено, на підставі: 1) постанови Ірпінського міського суду Київської області від 28.05.2015 у справі № 367/2991/15-п, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, і накладено адміністративне стягненню у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.; 2) постанови Ірпінського міського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 367/8642/18, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, і накладено адміністративне стягненню у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Тобто, внесення інформації про особу позивача до реєстру відбулось на підставі рішень суду, які набрали законної сили, що узгоджується з вимогами порядку.

При цьому, позивач стверджує, що притягнення його до відповідальності було здійснено на підставі Положень законодавства, які суперечать Конституції України, а також те, що відомості про нього незаконно внесені до Реєстру.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано відхилив такі посилання сторони позивача, адже рішення суду від 28.05.2015 у справі № 367/2991/15-п та від 27.12.2018 у справі № 367/8642/18 Ірпінського міського суду Київської області, набрали законної сили та не були скасовані у встановленому процесуальним законодавством порядку. Протилежного, суду не повідомлено та не надано доказів на підтвердження такого.

Так, позивач звертався з заявою від 23.02.2021 до Національного агентства, в якій просив вилучити з Реєстру відомості щодо нього, на що, Національне агентство розглянуло заяву позивача, та надало відповідь листом від 02.03.2021 у якому повідомило про відсутність підстав для вилучення відомостей відносно ОСОБА_1 з Реєстру.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Слід зазначити, що приписами ст. 11 Закону № 1700-VII, встановлено перелік повноважень Національного агентства як державного органу, що по суті є визначенням його владних управлінських функцій.

Тож, у даному випадку, під протиправною бездіяльністю відповідача слід розуміти безпідставне не вжиття Національним агентством юридично значимих дій, вжиття яких належить до його компетенції, однак, судом не встановлено допущення жодної протиправної бездіяльності, заяву позивача розглянуто та надано вичерпну відповідь з урахуванням норм чинного законодавства, з урахуванням того, що у ч. 8 розділу II Положення про реєстр встановлено, що підставами для вилучення з Реєстру відомостей про особу, яка вчинила корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, є ухвала суду про скасування вироку, винесення виправдувального вироку, відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, розпорядчого документа або судового рішення про скасування розпорядчого документа про накладення дисциплінарного стягнення. Перелік підстав для вилучення з Реєстру відомостей про особу є вичерпним.

Тож, оскільки, на момент звернення позивача до Національного агентства, постанови Ірпінського міського суду Київської області які були підставою для внесення відомостей про нього до Реєстру, не скасовані, підстави для виключення з Реєстру відомостей про позивача відсутні, на чому також правильно акцентував увагу і суд першої інстанції.

У частині доводів апелянта про наявність підстав для виключення відомостей про нього з Реєстру керуючись рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 у справі № 3-р/2020, що безумовно є підставою, яка вказує, що останнього було незаконно притягнуто до відповідальності та, як наслідок, незаконно внесено до Реєстру, колегія суддів вважає, що питання щодо конституційності окремих положень Закону №1700-VII безпосередньо не пов`язане з фактичними обставинами даної справи, а ухвалення Конституційним Судом України вищевказаного рішення не має правового та вирішального значення для вирішення заявлених позовних вимог.

Більше того, як вбачається із правового висновку Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 18.11.2020 у справі № 4819/49/19, постанови, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, має значення, перш за все, як рішення загального характеру, яким визначається правова позиція для вирішення наступних справ.

Принагідно зазначити ще раз, що постановами Ірпінського міського суду Київської області від 28.05.2015 у справі № 367/2991/15-п та від 27.12.2018 у справі № 367/8642/18, позивача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172-6 КУпАП, які не були визнані рішенням Конституційного Суду України від 27.10.2020 у справі № 3-р/2020 неконституційними, окрім цього, дане рішення не наділяє Національне агентство правом переглядати рішення суду в адміністративних справах, на предмет їх законності та скасовувати їх за власним рішенням, адже це не є повноваженнями відповідача та не узгоджується з положеннями процесуального законодавства.

Дійсно, в даних правовідносинах Національне агентство лише забезпечує ведення Реєстру у порядок та спосіб визначених Положенням про реєстр і не має повноважень переглядати та скасовувати постанови судів про притягнення до адміністративної відповідальності, а тому, доводи апелянта в цій частині (про протиправність притягнення його до відповідальності) не підтверджуються належними та допустимими доказами, оскільки постанови судів, на підставі яких відомості про ОСОБА_1 внесено до Реєстру в судовому порядку не скасовані, а відтак у Національного агентства відсутні правові підстави для виключення відомостей про нього з Реєстру.

Щодо посилань апелянта на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 25.07.2019 у справі № 840/3790/17, колегія суддів вважає, що такі посилання є безпідставними оскільки, обставини у даній справі не є аналогічними обставинам у справі № 840/3790/17 ні за суб`єктним складом, ні за предметом розгляду, а тому, така практика є нерелевантною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та вважає, що відповідач з посиланням на норми законодавства обґрунтував свою правову позицію та довів, що протиправної бездіяльності щодо звернення позивача не допускав.

Однак, колегія суддів не вважає прийнятними доводи/позицію сторони відповідача про те, що оскільки Національне агентство не вносило відомості про позивача до Реєстру, у зв`язку з цим, відповідач не був учасником даних правовідносин, а тому на Національне агентство не може покладатися обов`язок щодо доказування правомірності дій Міністерства юстиції України під час внесення відомостей про позивача до Реєстру, адже на даний час відповідач є фактично правонаступником Міністерства у частині повноважень щодо адміністрування реєстру.

Тож, позовні вимоги не підлягають задоволенню, за наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко