Справа № 560/4755/20
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2022 року

м. Київ

справа №560/4755/20

адміністративне провадження №К/990/14452/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Стеценка С.Г., Тацій Л.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі № 560/4755/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій, бездіяльності протиправними, визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила суд:

Визнати рішення, бездіяльність та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та начальника цього управління Заярнюк Ольги Сергіївни протиправними щодо:

- ненадсилання позивачеві розпорядження ГУ ПФУ від 27.02.2020 року;

- ігнорування вимог до форми і змісту індивідуального розпорядчого документа при винесенні розпорядження від 27.02.2020 року, що передбачені Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №1000/5 від 18.06.2015 та вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації";

- зазначення дати 12.04.2004 року, зворотної у часі, введення даних про заробіток за витягом від 03.07.2015 року у формат програмного продукту, що названий ГУ ПФУ "Розрахунок №1" (замість назви "розпорядження"), за яким визначено індивідуальний коефіцієнт моєї зарплати і середня зарплата для обчислення пенсії за віком, що використані при винесенні розпорядження ГУ ПФУ від 27.02.2020.

Визнати незаконним і протиправним розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.02.2020 року, таким, що видано з ігноруванням вимог постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №686/3743/17 при виконанні рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 року №686/20623/15-а.

Скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.02.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняти розпорядження згідно з вимогами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020 у справі №686/3743/17 при виконанні постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.06.2016 №686/20623/15-а, забезпечити повну викладку алгоритму перерахування:

- з обов`язковим зазначенням дійсної дати введення нових дійсних даних про заробіток за витягом від 03.07.2015 року у розрахунку-розпорядженні індивідуального коефіцієнта зарплати (ІКЗ) і середнього заробітку для обчислення пенсії за віком, виходячи із дати подання заяви від 12.07.2015 року про перерахунок з витягом від 03.07.2015 року до УПФ про перерахунок пенсії;

- з обов`язковим наведенням у розпорядженні-розрахунку усіх вихідних даних до і після перерахунку пенсії за віком згідно з формулою ч.1 ст.27 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також з наведенням визначених сум пенсії за віком до і після перерахунку та сум доплат до раніше виплаченої пенсії за віком як різниці між пенсією за віком після перерахунку і до перерахунку у розрізі місяців за минулий період: з 12.04.2004 по 30.06.2015 із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників за 2007 рік - 1197,91 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії, а за майбутній період: з 01.07.2015 по 30.09.2017, після подання заяви до УПФУ у м. Хмельницькому від 12.07.2015, - за показником середньої заробітної плати працівників за 2012-2014 рік - 2960,62 грн. у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відшкодувати моральну шкоду у розмірі 1 100 000 гривень згідно зі ст. 56 Конституції України, заподіяну протиправними рішеннями, діями та бездіяльністю, грубими порушеннями прав позивачки на безумовне виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 249 КАС України, вчинити подання окремою ухвалою до прокуратури для перевірки ознак злочинів за фактами умисного тривалого невиконання рішення Вінницького ААС у справі №686/20623/15-а з урахуванням постанови Сьомого ААС від 15.01.2020, зловживання службовими повноваженнями ОСОБА_2 для розгляду вчинених нею злочинів проти охоронюваних законом прав і свобод позивачки в окремій кримінальній справі.

У разі задоволення позову відповідно до ст.382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, яка полягає у не надсиланні ОСОБА_1 розпорядження Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області від 27.02.2020 року і прийнято у цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, що полягає у не надсиланні ОСОБА_1 розпорядження Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області від 27.02.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області направити на адресу ОСОБА_1 розпорядження Головного управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області від 27.02.2020 року.

В решті рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року залишено без змін.

10 червня 2022 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі № 560/4755/20.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Однак, у касаційній скарзі не обґрунтовано підстави касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.

Так, скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції не урахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду у справах № 300/2791/21, №295/13613/16-а, № 340/869/19, № 295/13613/16-а, 420/11597/21, тощо.

Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Тобто, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Касаційна скарга не містить належного обґрунтування у чому саме полягає неправильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, які саме норми процесуального права порушенні, висновок Верховного Суду щодо питання застосування яких саме норм права та подібність правовідносин.

Скаржником не зазначено яку саме норму права суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував без урахування висновків, викладених у вищевказаних постановах суду касаційної інстанції.

Для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику потрібно зазначити обґрунтовані підстави касаційного оскарження судового рішення.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.

У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2022 року у справі № 560/4755/20 - залишити без руху.

2. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог статті 330 КАС України касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій