Справа № 200/9612/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року справа №200/9612/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 200/9612/21 (головуючий І інстанції Шинкарьова І.В. ) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії ,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні нового нарахування та доплати ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної в році звільнення (2019 рік) додаткової відпустки як учаснику бойових дії та за 56 календарних днів таких невикористаних відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, сум фактично нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення.

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області здійснити нове нарахування та доплату ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної в році звільнення (2019 рік) додаткової відпустки як учаснику бойових дії та за 56 календарних днів таких невикористаних відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, сум фактично нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що е здійснивши нарахування грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дії при звільненні зі служби з розрахунку місячного грошового забезпечення із включенням до його складу індексації і не провівши її виплату з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги відповідач діяв не на підставі, не у спосіб і не в порядок, визначеним Конституцією і законами України, що регулюють спірні правовідносини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у нездійсненні належного нарахування та доплати ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної в році звільнення (2019 рік) додаткової відпустки як учаснику бойових дії та за 56 календарних днів таких невикористаних відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, сум фактично нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області здійснити належне нарахування та доплату ОСОБА_1 суми грошової компенсації за 14 календарних днів невикористаної в році звільнення (2019 рік) додаткової відпустки як учаснику бойових дії та за 56 календарних днів таких невикористаних відпусток за 2015, 2016, 2017, 2018 роки з урахуванням до складу грошового забезпечення, з якого проводиться обчислення, сум фактично нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставина справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Індексація не відноситься до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. На індексацію не нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що свідчить що зазначена виплата не може бути визнана складовою грошового забезпечення.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі №820/5286/17 є помилковим, оскільки на момент виникнення у позивача права на отримання компенсації та на момент її нарахування Верховний Суд дотримувався протилежної правової позиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянину України НОМЕР_1 , виданого 13.10.1999.

Відповідно до витягу з наказу ГУНП від 30.09.2019 № 424 о/с позивача звільнено зі служби в поліції через хворобу з 30.09.2019.

З розрахункових листів позивача за липень - вересень 2019 року випливає, що позивачу нараховувалася індексація грошового забезпечення. З довідки про грошове забезпечення № 903 від 21 грудня 2019 року за період з січня 2019 року по жовтень 2019 року вбачається, що за січень - вересень 2019 року позивачу нараховувалася індексація грошового забезпечення. Також відповідно до наданого грошового атестата від 31 жовтня 2019 року №182 капітан поліції ОСОБА_1 на день звільнення задоволений такими видами грошового забезпечення (до 30.09.2019 включно): посадовий оклад в сумі 2500,00 грн., оклад за спеціальним званням в сумі 1800,00 грн., надбавка за стаж служби у розмірі 45% в сумі 1935,00 грн., надбавка за специфічні умови проходження служби у розмірі 45% в сумі 2805,75 грн., премія затверджена НПУ у розмірі 25,460% в сумі 383,63 грн. (з 26.09.2019 по 30.09.2019), премія затверджена НПУ у розмірі 36,683% в сумі 2763,68 грн. (з 01.09.2019 по 25.09.2019), індексація (базовий місяць 01.11.2015) 1.442% в сумі 887.09 грн. Усього нараховано в сумі - 13075,15 грн.

На виконання рішення суду від 29 вересня 2020 року у справі № 200/3424/20-а відповідачем нарахована на картковий рахунок позивача суму грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дії в розмірі 27615.90 грн.

Вважаючи, що відповідачем не вірно обраховано суми грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки звертався до ГУ НП в Донецькій області із запитами щодо грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки.

На звернення позивача стосовно нарахування грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки з урахуванням індексації ГУНП листом від 18 червня 2021 № Л-93/26/02-2021 надало відповідь про те, що індексація грошового забезпечення не є складовою частиною грошового забезпечення поліцейських і включення її до розрахунку грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки суперечить вимогам діючого законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для включення індексації до розміру грошової компенсації днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами ч. 1-2 ст. 94. Закону України «Про національну поліцію» (далі Закон №580) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п.3 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджений Наказ Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260 (далі Наказ №260), грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Статтею 3 Закону №580-VІІІ визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 10 статті 93 Закону №580-VІІІ та абзацу 7 пункту 8 розділу III Порядку №260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 8 пункту 8 розділу III Порядку №260 виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 94 Закону №580-VІІІ поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною другою статті 19 Закону № 2017-ІІІ передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон N 1282-XII).

Статтею 1 Закону N 1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17 індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Ураховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, колегія суддів дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 580-VІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для включення індексації до розміру грошової компенсації днів невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дії.

При цьому, суд не приймає посилання апелянта, що судом першої інстанції помилкового застосовано до спірних правовідносин постанову Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі №820/5286/17, оскільки суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду (Постанова ВП ВС від 30.01.2019 року у справі №755/10947/17).

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 200/9612/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 200/9612/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 04 липня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв