Справа № 280/7605/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/7605/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року (м. Запоріжжя, суддя Сіпака А.В.) у справі № 280/7605/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

26 серпня 2021 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу до його пільгового стажу періоду навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991, а також період його військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993;

- зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу періоду навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991, а також період його військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію, з урахуванням пільгового стажу за період його навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991, а також період його військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу до його пільгового стажу періоду навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991, а також період його військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993;

- зобов`язано відповідача зарахувати позивачу до його пільгового стажу періоду навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991, а також період його військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993;

- зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу різницю з урахуванням пільгового стажу періоду навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991, а також період його військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що з 08.11.2017 позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби (у подвійному розмірі) може бути зарахований до стажу роботи по Списку №1 тільки для визначення права на пенсію на пільгових умовах.

Згідно чинного законодавства функції по призначенню, перерахунку і виплаті пенсій покладені саме на Пенсійний Фонд України, який здійснює свої повноваження через створенні в установленому порядку територіальні управління.

Пенсію позивачу перераховано вірно, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

Від позивача відзив на апеляційну скаргу відповідача до апеляційного суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 08.11.2017 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10.08.2020 по справі № 280/1574/20 позивачу зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 02.08.2016 по 24.11.2017 та з 25.05.2000 по 05.04.2001 та здійснено відповідні нарахування пенсії з часу призначення пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

ОСОБА_1 двічі звертався до відповідача із заявами щодо зарахування до його пільгового стажу періоду навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991, а також період його військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993.

Відповідач листами від 14.07.2021 за № 9238-8411/В-02/8-0800/21 та від 06.08.2021 за № 10533-10046/В-02/8-0800/21 повідомляв позивачу, що час навчання в професійно-технічному закладі і час проходження строкової військової служби може бути зарахований до стажу роботи по Списку № 1 тільки для визначення права на пенсію на пільгових умовах.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- проходження строкової військової служби ОСОБА_1 у лавах Радянської армії з 06.06.1991 по 27.04.1993 підтверджується копією трудової книжки, період навчання в СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991 також підтверджується копією трудової книжки та відповідачем не оспорюється;

- перерва між днем закінчення навчання в професійно-технічному навчальному закладі і днем зарахування позивача на роботу за професією, яка віднесена до робіт зі шкідливими умовами праці, передбаченими Списком № 1, не перевищує 3-х місяців, тому відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу роботи період навчання у СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 року по 02.04.1991 рік;

- час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах;

- позивач на момент призову на військову службу виконував роботи за професією, яка передбачала його право на пенсію на пільгових умовах, тому період строкової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993 підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом 7 ч. 2 ст. 5 Закону №1058-IV передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно ч. 3 ст. 30 Закону України №1058-IV пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсія у зв`язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання до 01.10.2017 обчислювались за нормами Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення".

З 01.10.2017 Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" до частини 1 ст. 30 Закону №1058 внесено зміни. Відповідно до ч.1 ст.30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно абзацу 1 п.16 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно ч. 1, 2 ст.24 Закону №1058 до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно з пунктом "д" частини 3 статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом "в" частини третьої статті 56 Закон № 1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ст. 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно частини 1 статті 38 Закону України від 10.02.1998 № 103/98-ВР "Про професійну (професійно-технічну) освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до частини 1 статті 8 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час навчання зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не перевищує трьох місяців.

Період навчання позивача у СПТУ-17 в м. Запоріжжі з 01.09.1988 по 02.04.1991 за професією, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та період проходження позивачем військової служби з 06.06.1991 по 27.04.1993 підтверджується копією трудової книжки.

Перерва між днем закінчення навчання у професійно-технічному навчальному закладі і днем зарахування позивача на роботу не перевищує трьох місяців. З 06.06.1991 до звільнення позивача у зв`язку із призовом на військову службу згідно п. 3 ст. 36 КЗпП позивач працював за спеціальністю, передбаченою Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо тяжкими умовами праці, зайнятість за якими дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.91 №10, а саме кранівником 4 розряду дільниці плавки в цеху виробництва нормального електрокорунда Запорізького ВО «Абразивний комбінат».

Вказані обставини відповідач не спростовує.

Отже, зазначені періоди навчання та військової служби позивача підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 280/7605/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко