Справа № 620/2213/22
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/2213/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В,

представника позивача Тихоновського Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

1. Визнати неправомірним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області (що викладено в протоколі за пенсійною справою - (ДПА) від 24.11.2021), в частині строку (з 01.11.2021) призначення пенсії ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2015 про призначення пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в частині строку призначення пенсії, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, що викладено в протоколі за пенсійною справою - (ДПА) від 24.11.2021, в частині строку (з 01.11.2021) призначення пенсії суперечить приписам чинного законодавства, є протиправним оскільки призводить до скорочення строку призначення пенсії та її недоплати, позбавляє позивача права на перерахунок пенсії з 01.01.2018, відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №10, з 01.04.2019, а також для подальших її перерахунків, не виплаті надбавки на утриманця (сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та порушує його права і соціальні гарантії.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду від представника відповідача надійшов відзив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

15.05.2015, через Державну фіскальну службу України, позивач подав до органу пенсійного фонду заяву про призначення пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі Закон 2262) разом з іншими необхідними документами) зокрема, що підтверджують наявність у нього утриманця (сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для виплати відповідної надбавки, згідно п. а) ч. І ст.16 Закону 2262.

Листом від 03.06.2015 за №5118/ч/99-99-04-04-02-14 ДФС України повідомила позивача, що він звільнений з податкової міліції наказом ДПС України від 30.09.2013 № 008-о/д з 21.10.2013 з вислугою у календарному обчисленні 19 років 10 місяців 05 днів, а тому не має права на пенсію за вислугу років, тому подання матеріалів до Пенсійного фонду України для призначення пенсії чинним законодавством не передбачено.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.02.2018 по справі №825/820/17, що набрало законної сили 21.08.2018 (з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 05.12.2018 року) було зобов`язано Державну фіскальну службу України вчинити дії щодо оформлення та подання документів про призначення пенсії згідно заяви ОСОБА_1 від 15.05.2015 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджених Постановою Пенсійного Фонду України №3-1 від 30.01.2007 (надалі - Порядок №3-1).

Листом від 14.01.2019 за №771/5/99-99-21-10-01-16 Державна фіскальна служба України повідомила позивача про те, що, на виконання рішення суду по справі №825/820/17, його заяву від 15.05.2015 про призначення пенсії за вислугу років разом з іншими необхідними документами було направлено до ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Листом від 05.03.2019 за №858/03/ч-12, відповідач повідомив позивача, що після того, як від Державної фіскальної служби України було отримано його заяву про призначення пенсії з іншими документами, останні були повернуті до Державної фіскальної служби України без виконання.

Повернення відповідачем отриманих від Державної фіскальної служби України документів на призначення пенсії, що надійшли листом від 14.01.2019 за №771/5/99-99-21-10-01-16, позивачем було оскаржено в суді.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.11.2019, що набрало законної сили 06.12.2019, по справі №620/2669/19 було зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути подані Державною фіскальною службою України документи, згідно листа Державної фіскальної служби України від 14.01.2019 за №771/5/99-99-21- 10-01-16 та прийняти рішення щодо призначення пенсії або про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, що викладено в листі від 27.01.2020 за №2500-0325-9/382, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років за Законом 2262.

Мотивом для відмови в рішенні Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, що викладено в листі від 27.01.2020 за №2500-0325-9/382, зазначено наступне «Згідно з поданням на призначення пенсії від 14.01.2019 №21-1001/30 управління оперативного документування Головного оперативного управління ДФС України вислуга років позивача, станом на 21.10.2013, складає в календарному обчисленні - 19 років 10 місяців 5 днів, в пільговому обчисленні - 29 років 00 місяців 12 днів, що підтверджується наказом Державної податкової служби України від 30.09.2013 року №008-о/д. Оскільки на день звільнення зі служби (21.10.2013) позивач не має визначеної Законом необхідної вислуги років для призначення пенсії (21 календарний рік та 6 місяців і більше), тому призначити пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262 немає законних підстав.

Рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області, що викладено в листі від 27.01.2020 за №2500-0325-9/382, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років за Законом 2262-ХІІ було оскаржено ним в суді.

Рішенням суду касаційної інстанції від 01.11.2021 по справі №620/1837/20 було визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладене у формі листа від 27.01.2020 №2500-0325-9/382, про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугу років на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.

5 листопада 2021 року позивач звернувся до відповідача з запитом. Предметом вказаного запиту було отримання інформації про факт виконання органом пенсійного фонду рішення суду касаційної інстанції від 01.11.2021 по справі №620/1837/20.

Відповіддю від 26.11.2021 за №16870-177799/ч-02/8-2500/21 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення суду касаційної інстанції від 01.11.2021 по справі №620/1837/20 йому, з 01.11.2021, призначена пенсія за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 70% грошового забезпечення, при цьому до відповіді додано копію протоколу за пенсійною справою - (ДПА) від 24.11.2021.

Не погодившись з призначенням пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.11.2021 на підставі заяви про призначення пенсії від 15.05.2015, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно п.б) ч.І ст.50 Закону 2262 пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Частиною 3 ст.50 Закону 2262 встановлено, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Як свідчать обставини справи, позивач звільнений зі служби в органах податкової міліції, 21.10.2013, а звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років 15.05.2015.

Тобто, право на призначення та отримання пенсії за вислугу років, відповідно до пункту а статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", у позивача виникло саме з 15.05.2015.

Право на призначення пенсії саме з цього момент, позивач реалізував подавши, у встановлений спосіб, відповідну заяву саме цього числа.

Не призначення пенсії позивачу з 15.05.2015 відбулося не з його вини.

За таких обставин позивач має право на призначення пенсії з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією, тобто позивач має право на призначення йому пенсії з 15.05.2014.

Проте, відповідач, під час повторного розгляду заяви позивача від 15.05.2015, про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні суду касаційної інстанції від 01.11.2021 по справі №620/1837/20 не застосував норми, що передбачені ст.50 Закону 2262, як наслідок протиправно призначив пенсію з 01.11.2021.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83-А, м.Чернігів,14005) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії -задоволоьнити в повному обсязі.

Визнати неправомірним рішення Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області (що викладено в протоколі за пенсійною справою - (ДПА) від 24.11.2021), в частині строку (з 01.11.2021) призначення пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2015 про призначення пенсії за вислугу років за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в частині строку призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 04 липня 2022 року.

Суддя С.Л. Клопот