Справа № 140/7586/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/7586/21 пров. № А/857/7402/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Дутки І.Р.,

а також сторін (їх представників):

від відповідача - Гаврішко П.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу 94 (Чопського) прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2022р., постановлену за наслідками провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до 94 (Чопського) прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», про визнання дій протиправними, зарахування періоду навчання у вищому військовому навчальному закладі до вислуги років (суддя суду І інстанції: Ковальчук В.Д., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 26 хв. 20.04.2022р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою суду від 20.04.2022р. відмовлено у задоволенні заяви 94 (Чопського) прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишено в силі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021р. у справі № 140/7586/21 за позовом ОСОБА_1 до 94 (Чопського) прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, третя особа без самостійних вимог на предмет спору Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», про визнання дій протиправними, зарахування періоду навчання у вищому військовому навчальному закладі до вислуги років (Т.2, а.с.87-90).

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржив заявник (відповідач) 94 (Чопський) прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, просить скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заявленого позову (Т.2, а.с.92-101).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що в заяві про перегляд рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021р. у справі № 140/7586/21 за нововиявленими обставинами відповідачем зазначено про надходження 04.02.2022р. на його адресу архівної довідки № 179/1/627 від 21.01.2022р., згідно якої позивач ОСОБА_1 навчався у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», зарахований до списків особового складу інституту студентом першого курсу з 01.09.2003р. (наказ № 172 від 31.08.2003р.), прийнятий на військову службу (навчання) на посаду курсант у військовому званні солдат з 14.08.2007р. (наказ № 167 від 14.08.2007р.), закінчив навчання з присвоєнням звання лейтенант (наказ МО України № 430 від 21.06.2008р.), та вибув для проходження військової служби до Державної прикордонної служби України, виключений із особового складу інституту з 21.06.2008р. (наказ № 121 від 21.06.2008р.).

У відповіді на відзив від 01.09.2021р. ОСОБА_1 посилається на те, що 25.05.2021р. отримав копію архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/3698 від 13.05.2021р. Зазначеною довідкою підтверджувався факт навчання ОСОБА_1 у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на посаді курсант, у званні рядовий з 01.09.2003р.

В рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021р. у справі № 140/7586/21 встановлено, що з 01.09.2003р. по 14.07.2007р. ОСОБА_1 навчався на денному відділенні Військового інституту телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на посаді курсанта у званні рядовий, що підтверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/3698 від 13.05.2021р.

Виходячи з вищевикладеного, зазначена ОСОБА_1 інформація в матеріалах позовної заяви та архівній довідці № 179/1/3698 від 13.05.2021р., суперечить інформації, вказаній в архівній довідці № 179/1/627 від 21.01.2022р., якою відповідач не володів та не міг володіти під час розгляду справи.

При цьому, архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/627 від 21.01.2022р. заперечується наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 періоду навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 01.09.2003р. по 14.08.2007р. у вислугу років.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства, ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.139-142).

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, 15.07.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Чопського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3) в частині незарахування навчання ОСОБА_1 з 01.09.2003р. по 14.08.2007р. у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до стажу військової служби та у строк служби в Збройних Силах України; зобов`язати Чопський прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3) провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком проходження ОСОБА_1 військової служби з 01.09.2003р., та зарахувати до вислуги років військової служби весь період навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 01.09.2003р. по 14.08.2007р. (Т.1, а.с.1-8).

Позовні вимоги мотивовані тим, що, зокрема, 25.05.2021р. позивачем отримано копію архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/3698 від 13.05.2021р. Зазначеною архівною довідкою підтверджено факт навчання ОСОБА_1 у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на посаді курсант у званні рядовий з 01.09.2003р., закінчив навчання у званні лейтенант 21.06.2008р. Звідси, період навчання ОСОБА_1 з 01.09.2003р. по 21.06.2008р. у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» є періодом проходження військової служби.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021р., залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021р., позов задоволено, визнано протиправними дії Чопського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3) щодо незарахування ОСОБА_1 періоду навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України Київський політехнічний інститут з 01.09.2003р. по 14.08.2007р. у вислугу років; зобов`язано Чопський прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3) зарахувати ОСОБА_1 період навчання у військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України Київський політехнічний інститут з 01.09.2003р. по 14.08.2007р. у вислугу років та провести перерахунок вислуги років (Т.1, а.с.66-68, 148-152).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції дійшов до висновку про навчання ОСОБА_1 з 01.09.2003р. по 14.08.2007р. на денному відділенні Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на посаді курсанта у званні рядовий, що також стверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/3698 від 13.05.2021р.

Про отримання позивачем у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» вищої освіти свідчать диплом бакалавра серії НОМЕР_1 та диплом спеціаліста серії НОМЕР_2 .

Відповідно до Переліку вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затв. постановою КМ України № 1410 від 15.12.1997р., до переліку вищих військових навчальних закладів (далі - ВВНЗ) належить, зокрема, Київський військовий інститут управління і зв`язку (колишня назва - військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», теперішня назва - Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Крут.

Отже, Київський військовий інститут управління і зв`язку, в якому навчався позивач, є військовим навчальним закладом, тому строк його навчання має бути зараховано у загальний строк військової служби, оскільки навчання в такому військовому навчальному закладі можна вважати проходженням військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

09.03.2021р. відповідач 94 (Чопський) прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 07.09.2021р. у справі № 140/7586/21.

Заява мотивована тим, що 04.02.2022р. на адресу 94 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України надійшла архівна довідка № 179/1/627 від 21.01.2022р. В цій архівній довідці зазначено, що ОСОБА_1 навчався у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», зарахований до списків особового складу інституту студентом першого курсу з 01.09.2003р. (наказ № 172 від 31.08.2003р.), прийнятий на військову службу (навчання) на посаду курсанта у військовому званні солдат з 14.08.2007р. (наказ № 167 від 14.08.2007р.), закінчив навчання з присвоєнням звання лейтенанта (наказ МО України № 430 від 21.06.2008р.), та вибув для проходження військової служби до Державної прикордонної служби України, виключений із особового складу інституту з 21.06.2008р. (наказ № 121 від 21.06.2008р.).

В основу рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021р. у справі № 140/7586/21 покладено, зокрема архівну довідку № 179/1/3698 від 13.05.2021р., інформація в якій відрізняється від архівної довідки № 179/1/627 від 21.01.2022р., якою заперечується наявність підстав для зарахування ОСОБА_1 періоду навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» з 01.09.2003р. по 14.08.2007р. у вислугу років.

Інформація, зазначена ОСОБА_1 в матеріалах позовної заяви та архівній довідці № 179/1/3698 від 13.05.2021р., суперечить інформації, вказаній в архівній довідці № 179/1/627 від 21.01.2022р., якою 94 (Чопський) прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України не володів під час розгляду справи № 140/7586/21. Керуючись п.1 ч.2 ст.361 КАС України, вважає, що це істотна для вирішення розглядуваної справи обставина, що не була встановлена судом та не була і не могли бути відома відповідачу на час розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник як на підставу перегляду судового рішення, не можна розцінювати як нововиявлені обставини відповідно до ст.361 КАС України.

Наведені висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами колегія суддів у межах доводів апеляційної скарги вважає такими, що узгоджуються з фактичними обставинами справи і відповідають нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до приписів ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п.1 ч.2 ст.361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як слідує з роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВАС України № 7 від 22.05.2015р. «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як нововиявлену обставину зазначено те, що ОСОБА_1 навчався у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», зарахований до списків особового складу інституту студентом першого курсу з 01.09.2003р. (наказ № 172 від 31.08.2003р.), прийнятий на військову службу (навчання) на посаду курсант у військовому званні солдат з 14.08.2007р. (наказ № 167 від 14.08.2007р.), закінчив навчання з присвоєнням звання лейтенанта (наказ МО України № 430 від 21.06.2008р.), та вибув для проходження військової служби до Державної прикордонної служби України, виключений із особового складу інституту з 21.06.2008р. (наказ № 121 від 21.06.2008р.).

Наведені обставини стверджуються архівною довідкою № 179/1/627 від 21.01.2022р.

Разом з тим, наведені обставини стосовно зарахування періоду навчання ОСОБА_1 з 01.09.2003р. по 21.06.2008р. у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до періоду проходження військової служби, отримали належну правову оцінку під час розгляду судом заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зокрема, як вірно зазначив суд першої інстанції, у матеріалах справи є наявною архівна довідка № 179/1/3698 від 13.05.2021р. про те, що ОСОБА_1 навчався в Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації з 01.09.2003р. на посаді курсант, у званні рядовий, закінчив навчання у званні лейтенант 21.06.2008р., яка досліджувалася судом при винесенні рішення.

Також Восьмим апеляційним адміністративним судом при розгляді апеляційної скарги відповідача досліджувалася довідка Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» з якої вбачається, що ОСОБА_1 наказом № 2877 від 01.08.2003р. був зарахований з 01.09.2003р. студентом першого курсу Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації НТУУ «КПІ» денної форми навчання. Наказом № 1409-с від 20.06.2008р. курсант ОСОБА_1 закінчив повний курс навчання і здобув повну вищу освіту за спеціальністю «Захист інформації з обмеженим доступом та автоматизація її обробки». Рішенням ДЕК № 1/1/19/98 від 18.06.2008р. йому присвоєно кваліфікацію професіонала з питань безпеки підприємств, установ та організацій, офіцера військового управління тактичного рівня та видано диплом спеціаліста.

Крім того, до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник додав архівну довідку № 179/1/627 від 21.01.2022р., в якій зазначено, що ОСОБА_1 навчався у Військовому інституті телекомунікації та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», зарахований до списків особового складу інституту студентом першого курсу з 01.09.2003р. (наказ № 172 від 31.08.2003р.), прийнятий на військову службу (навчання) на посаду курсант у військовому званні солдат з 14.08.2007р. (наказ № 167 від 14.08.2007р.), закінчив навчання з присвоєнням звання лейтенанта (наказ МО України № 430 від 21.06.2008р.), та вибув для проходження військової служби до Державної прикордонної служби України, виключений із особового складу інституту з 21.06.2008р. (наказ № 121 від 21.06.2008р.).

При цьому заявник не обґрунтував та не надав суду доказів про недійсність попередніх довідок та надання пріоритету архівній довідці, що подана з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи відповідача, якими він мотивує необхідність перегляду рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021р. за нововиявленими обставинами, зводяться виключно до незгоди з вказаним судовим рішенням, з огляду на неврахування окремих доводів відповідача, а також до необхідності переоцінки доказів, вже досліджених судом у процесі розглянутої справи.

Так, інформація що міститься в архівній довідці № 179/1/627 від 21.01.2022р., є ідентичною до інформації що наведена у відповіді Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім.Героїв Крут Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» № арх/002.01/0030.01/220/2021 від 18.06.2021р., яка була долучена до апеляційної скарги № 14/7080 від 11.10.2021р. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07.09.2021р. та досліджувалася апеляційним судом (Т.1, а.с.95).

Отже, про наведені обставини відповідач знав та міг знати за умови добросовісного ставлення до справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що обставини, зазначені у заяві позивача про перегляд судового рішення у справі, не належать до нововиявлених у розумінні п.1 ч.2 ст.361 КАС України.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заявник не повідомив суду про будь-які обставини, які б мали вплив на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні.

Натомість, зміст його заяви полягає у власній юридичній оцінці обставин справи, і оскільки така оцінка відрізняється від тієї, що надана судом, він доводить про хибність останньої.

Таким чином, наведені апелянтом обставини не можна вважати нововиявленими обставинами в розумінні положень ст.361 КАС України, а доводи апеляційної скарги на правомірність винесеної ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Стосовно долученої під час апеляційного розгляду справи архівної довідки № 179/1/2955 від 24.05.2022р. (Т.2, а.с.149), відповідно до якої слід вважати недійсною раніше видану архівну довідку № 179/1/3698 від 13.05.2021р., то такі обставини не покладалися в основу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а відтак не можуть в силу приписів ч.5 ст.308 КАС України враховуватися під час розгляду апеляційної скарги на рішення, прийняте за результатами розгляду такої заяви.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заявник не повідомив суду про будь-які обставини, які б мали вплив на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні.

Водночас, суд розглянув заяву 94 (Чопського) прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в установленому порядку із дотриманням приписів процесуального закону.

Таким чином, наведені апелянтом обставини не можна вважати нововиявленими обставинами в розумінні положень ст.361 КАС України, а доводи апеляційної скарги на правомірність винесеної ухвали не впливають та висновків суду не спростовують.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування цієї Конвенції, в рішенні від 28.11.1999р. у справі «Brumarescu v. Romania» наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., слід тлумачити в контексті Преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтись повторного розгляду та винесення нового рішення у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ryabykh v. Russia» від 24.07.2003р.).

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи відповідача, наведені в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги 94 (Чопського) прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами відхилені.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта 94 (Чопський) прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329, 369 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу 94 (Чопського) прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2022р., постановлену за наслідками провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі № 140/7586/21, залишити без задоволення, а вказане судове рішення - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта 94 (Чопський) прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_3) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. В. Глушко
Дата складання повного тексту судового рішення: 30.06.2022р.