Справа № 420/19915/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 р.м. ОдесаСправа № 420/19915/21

Суддя в суді І інстанції Вовченко О.А. Рішення суду І інстанції ухвалено у м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНДЕЛЕКТРОСТРОЙ» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДУНАЙСЬКА ІМПОРТНА КОМПАНІЯ» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Одеській митниці Держмитслужби, а саме: визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА500130/2021/000037/2 від 26 вересня 2021 року; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2021/20106 від 26 вересня 2021 року; визнання протиправними дій щодо невизнання митної вартості товару за ціною контракту № 0561/19GR від 06 квітня 2021 року щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); зобов`язання визнати контракт № 0561/19GR від 06 квітня 2021 року як основу ціни (вартості операції) щодо товарів, метод визначення митної вартості товару, які імпортуються, за ціною контракту № 0561/19GR від 06 квітня 2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UА500130/2021/000037/2 від 26 вересня 2021 року; визнано протиправним та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500130/2021/20106 від 26 вересня 2021 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення у справі, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, так як подані товариством документи для здійснення митного контролю та митного оформлення його товару містили численні розбіжності та не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості.

Тому, апелянт вважає, що заявлена позивачем митна вартість товару не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару та видано картку відмови в прийнятті митної декларації.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2021 року між компанією HEBEI JINGAO FIBERGLASS PRODUCTS CO., LTD (Китай) (постачальник) та ТОВ «ГРАНДЕЛЕКТРОСТРОЙ» (покупець) укладено контракт № 0561/19GR (а.с. 39-42), 09 квітня 2021 року додаткову угоду № 1 до контракту (а.с. 43-44), 19 липня 2021 року додаткову угоду № 2 з додатком № 1 (а.с. 45-46, 47).

Згідно умов укладеного договору, номенклатура, кількість і ціна товару визначаються в інвойсах та пакувальних листах на кожну партію (п. 1). Продавець постачає товар на умовах вказаних в інвойсах, згідно Інкотермс 2010 (п. 5.1). Товар повинен відвантажуватись у експортній упаковці, яка відповідає характеру товару, що постачається (п. 7.1).

В свою чергу, за наслідком виконання умов укладеного договору, з метою митного оформлення ввезеного товару, товариством 26 вересня 2021 року подано до Одеської митниці електронну митну декларацію № UA500130/2021/210246, у якій визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом, а саме за ціною контракту № 0561/19GR від 06 квітня 2021 року.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом подано наступні документи: пакувальний лист (Packing list) від 19 липня 2021 року (а.с. 49); рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) № 2021UBF59 від 19 липня 2021 року (а.с. 48); домашній коносамент (House bill of lading) № HCTJ21OD07010 від 21 липня 2021 року (а.с. 50); автотранспортну накладну (Road consignment note) № 0252 від 25 вересня 2021 року (а.с. 51); декларацію про походження товару (Declaration of origin) № 2021UBF59 від 19 липня 2021 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 20-92/08-2021 від 24 вересня 2021 року (а.с. 52-54); зовнішньоекономічний договір (контракт) № 0561/19GR від 06 квітня 2021 року, додаткові угоди №1, №2, додаток №1.

В свою чергу, Одеською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2021/20106 (а.с. 58-59).

Також, Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА500130/2021/000037/2 від 26 вересня 2021 року (а.с. 56-57), у зв`язку з чим митна вартість оцінюваних товарів була визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями митного органу товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення зазначених обставин у справі судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як товариством належним чином підтверджено заявлену митну вартість товару для здійснення його митного оформлення за заявленим методом, з яким погоджується судова колегія з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1 МК України, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості ввезених товариством товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

В даному випадку, фактичною підставою для прийняття оскаржуваних рішень митного органу стала наявність розбіжностей у поданих товариством документах, а також їхня недостатність для здійснення митного оформлення товару за визначеним декларантом методом (першим).

Між тим, із зібраних матеріалів справи вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження заявленої митної вартості товарів товариством надано митному органу документи, перелік яких визначено у ч. 2 ст. 53 МК України.

В свою чергу, дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вони підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни товарів, не містять розбіжностей та ознак підробки, а тому відповідають вимогам митного законодавства.

Крім того, з аналізу наданих позивачем документів до митного органу, зокрема, рахунків-фактури (інвойсів) вбачається, що ввезені товариством товари відповідають умовам укладеного контракту та надійшли саме від зазначеного контрагента по визначеній у контракті ціні.

З іншого боку, у межах спірних правовідносин митним органом виявлено недоліки у наданих для здійснення митного оформлення товару документах, а саме:

1) товариством не надано доказів щодо підтвердження витрат, понесених продавцем, щодо вартості пакування товару, а також щодо витрат на транспортування оцінюваних товарів та навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням;

2) товариством не надано доказів щодо підтвердження витрат, понесених на страхування ввезених товарів;

3) у наданому до митного оформлення експертному висновку від 24 вересня 2021 року № 20-92/08-2021 зазначено, що вартість продукції визначалась на підставі середньо ринкових цін виробничих та торгівельних підприємств поза межами України з урахуванням місцезнаходження виробника та порівнянням продукції з іншими торговельними марками. Таким чином, експертом проаналізовані ринкові вартості подібних (аналогічних) товарів, проте не здійснено аналіз вартості товару з урахуванням всіх складових митної вартості;

4) у наданому до митного оформлення коносаменті від 21 липня 2021 року № HCTJ210DS07010 у розділі «Marks and Nos.» міститься інформація «N/М», тобто без торгівельної марки, тоді як заявлено дві торгівельні марки.

Між тим, щодо доводів митного органу про відсутність документального підтвердження витрат, понесених продавцем, щодо вартості пакування товару, а також щодо витрат на транспортування оцінюваних товарів та навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, поставка товару здійснювалась на умовах Інкотермс CFR ODESA.

При цьому, згідно правил Інкотермс, поставка на умовах CFR (cost and Freight) означає, що продавець поставляє товар на борт судна або надає поставлений таким чином товар, а також продавець зобов`язаний укласти договір та оплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення.

Враховуючи викладене, зазначені витрати вже включені до ціни договору, а як наслідок не потребують додаткового підтвердження.

З аналогічних підстав, колегія суддів не приймає доводів митного органу про те, що товариство для підтвердження митної вартості ввезеного товару мало підтвердити понесені витрати на страхування ввезеного товару, так як згідно умов поставки за СFR, страхування товару не є обов`язковим.

Щодо наявності недоліків у наданому позивачем коносаменті та висновку експерта, колегія суддів зазначає.

В даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у тому, що відсутність назви торгівельної марки ввезеного товариством товару у коносаменті від 21 липня 2021 року № HCTJ210DS07010 не є достатньою підставою вважати, що товариством занижено митну вартість ввезеного товару, за умови наявності відповідної інформації в інших наданих до митного оформлення документах.

Крім того, наявність недоліків у наданих товариством висновках експерта також не є окремою підставою вважати, що товариством занижено митну вартість ввезеного товару, так як висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є лише додатковим документом на підтвердження митної вартості товару, які надаються у разі якщо документи, зазначені у частині 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З іншого боку, щодо висновку митного органу про наявність обов`язку у товариства подавати додаткові документи на його запит, колегія суддів зазначає, що витребуванню митним органом підлягають лише ті документи, що дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може вважатися підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митну вартість товарів неможливо визначити шляхом застосування попереднього методу.

В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.

Такої правової позиції дотримується і Верховний суд України у своїй постанові від 30 червня 2015 року, у справі 814/283/14.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог у даній справі.

При цьому, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 січня 2022 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Одеську митницю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.