Справа № 380/15052/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/15052/21 пров. № А/857/1503/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року (суддя першої інстанції Лунь З.І., м. Львів)

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з січня 2015 року по лютий 2018 року у розмірі 2401,61 грн; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 рік за період з січня 2015 року по листопад 2017 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, ненаданням належної оцінки доказам, наявним у матеріалах справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 02.22.2021 та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що ОСОБА_2 , який є її покійним чоловіком, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від. 17.07.2003 №1078, за період з січня 2015 по лютий 2018 року відповідачем мала бути нарахована ОСОБА_2 індексація грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 рік. Однак, за період з 1 січня 2015 року по 29 лютого 2018 року військовою частиною НОМЕР_1 взято за основу інші базові місяці для обчислення індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 . У зв`язку з врахуванням відповідачем неправильного базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення. ОСОБА_2 було нараховано індексацію у значно менших розмірах, а саме: 2 401,61 грн за період травень-листопад 2015р. та липень-листопад 2016 року. Апелянт стверджує, що ОСОБА_2 , який був звільнений з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 НГ України 18.03.2020, мав право на перерахунок індексації грошового забезпечення за період з січня 2015 року по лютий 2018 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року. Відповідне право ОСОБА_2 належало і після його звільнення з військової служби до моменту смерті, оскільки чинне законодавство не обмежує строком можливість звернення військовослужбовця після звільнення з військової служби із відповідними вимогами. Вважає, що відповідне право на перерахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на момент його смерті перейшло дружині ОСОБА_1 . Зазначає, що суд допустив неправильне застосування Розділу XXX Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, який визначає право члена сім`ї померлого військовослужбовця (дружити, дітей, батьків тощо) на отримання тих виплат, які належали померлому на момент його смерті, незалежно від факту вступу у спадщину та обсягу отриманих майнових прав в порядку спадкування. Факт вступу спадщину, як обов`язкова умова звернення із відповідним позовом, є обов`язковою умовою лише у випадку відсутності у померлого дружини/чоловіка, дітей та батьків.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 , покійний чоловік ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України.

18.03.2020 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №60, прапорщика ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, з усіх видів забезпечення.

Відповідно до карток особового рахунку на виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2015, 2016, 2018 роки, востаннє у травні 2015 року нараховано індексацію грошового забезпечення у розмірі 64,55 грн, у червні 2015 року - 203,41 грн, у липні 2015 року -401,94 грн, у серпні 2015 року - 437,26 грн, у вересні 2015 року - 437,26 грн, у жовтні 2015 року -61,34 грн, у листопаді 2015 року - 61,34 грн, у липні 2016 року - 59,45 грн, у серпні 2016 року - 59,45 грн, у вересні 2016 року - 59,45 грн, у жовтні 2016 року - 59,45 грн., у листопаді 2016 року - 59,45 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджено інформацією про склад спадкоємців, наданою приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області від 10.0.2021 за №80-02-16.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення за період з січня 2015 року по листопад 2017 року була нарахована та виплачена ОСОБА_2 , однак останній не звертався до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо її донарахування чи перерахунку, тому спірна сума індексації грошового забезпечення, нарахування і виплату якої просить позивачка, не належала ОСОБА_2 за життя, тому не увійшла до складу спадщини. Отже, право на індексацію грошового забезпечення було наявне у померлого, проте така не була нарахована спадкодавцю за життя. Право позивача на отримання індексації грошового забезпечення згідно зі статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить, тому відсутні підстави для задоволення повних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.9 Закону України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 вказаного Закону).

Згідно з ст.5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 наведеного Порядку).

Згідно з п.6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Відповідно до п.1 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (надалі Порядок № 260) у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п.2 розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Встановлено, що індексація грошового забезпечення за період з січня 2015 року по листопад 2017 року була нарахована та виплачена ОСОБА_2 : у травні 2015 року нараховано індексацію грошового забезпечення у розмірі 64,55 грн, у червні 2015 року - 203,41 грн, у липні 2015 року - 401,94 грн, у серпні 2015 року - 437,26 грн, у вересні 2015 року - 437,26 грн, у жовтні 2015 року - 61,34 грн, у листопаді 2015 року - 61,34 грн, у липні 2016 року - 59,45 грн, у серпні 2016 року - 59,45 грн, у вересні 2016 року - 59,45 грн, у жовтні 2016 року - 59,45 грн, у листопаді 2016 року - 59,45 грн, однак останній не звертався до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо її донарахування чи перерахунку, тому спірна сума індексації грошового забезпечення, нарахування і виплату якої просить позивач, не належала ОСОБА_2 за життя, а отже не увійшла до складу спадщини.

Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 4 частини першої статті 1219 ЦК України передбачено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Отже, право на виплату індексації грошового забезпечення не входить до складу спадщини.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 13.03.2021 у справі №484/3648/16-а, від 29.04.2020 у справі №576/1388/17.

Наведене право не застосовується за умови, якщо зазначені виплати були нараховані, але не одержані спадкодавцем.

Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Встановлено, що індексація грошового забезпечення за період з січня 2015 року по листопад 2017 року була нарахована та виплачена ОСОБА_2 , однак останній не звертався до військової частини НОМЕР_1 Західного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України щодо її донарахування чи перерахунку.

Отже, право на індексацію грошового забезпечення було наявне у померлого, проте така не була нарахована спадкодавцю за життя, а відтак не входять до складу спадщини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з січня 2015 року по лютий 2018 року у розмірі 2401,61 грн та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2008 рік за період з січня 2015 року по листопад 2017 року відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар