Справа № 160/4482/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

04 липня 2022 року Справа № 160/4482/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2022р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та, з урахуванням позовної заяви у новій редакції від 08.04.2022р., просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування та виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.03.2021р. по 21.01.2022р. включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.03.2021р. по 21.01.2022р. в сумі 253 332,70 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що його було звільнено з військової служби 26.03.2021р., проте, у день звільнення йому не були виплачені всі суми, що належали йому до виплати при звільненні, зокрема, не була виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 63756,69 грн., її виплата відбулася лише 16.09.2021р., та індексація грошового забезпечення у розмірі 4798,50 грн., її виплата була проведена тільки 21.01.2022р., у зв`язку із чим позивач вважає таку вищезазначену бездіяльність відповідача протиправною, у тому числі і щодо не нарахування та не виплати йому середнього заробітку за час затримки виплати зазначених сум при його звільненні у день його звільнення, а тому просить і зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь відповідний середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 26.03.2021р. по 21.01.2022р. у сумі 253 332,70 грн. виходячи з вимог ст.ст.116, 117 КЗпП України та Порядку №100 з урахуванням правових позицій Верховного Суду, викладених у позові (а.с.64-78).

Ухвалою суду від 18.04.2022р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 17.05.2022р. відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, а також зобов`язано відповідача, зокрема, надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.82).

Ухвалою суду від 17.06.2022р., зокрема, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача відшкодування (компенсації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні що стосується виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 63756,69 грн. у період з 26.03.2021р. по 16.09.2021р. було залишено без руху відповідно до положень ч.13 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині позовних вимог позивача про відшкодування (компенсацію) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 63756,69 грн. у період з 26.03.2021р. по 16.09.2021р., у якій слід навести підстави поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом у наведеній частині, а також надати відповідні докази поважності причин його пропуску на підтвердження такої заяви, виходячи з вимог ст.123, ч.6 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.113-114).

Позивач отримав ухвалу суду від 17.06.2022р. - 17.06.2022р. засобами електронного зв`язку у відповідності до вимог ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується електронним повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с.116).

Станом на 04.07.2022р. позивач вимоги ухвали суду від 17.06.2022р. не виконав, недоліки позовної заяви в частині вищенаведених позовних вимог не усунув у встановлений строк, з відповідним клопотанням про продовження строку для виконання вказаної вище ухвали до суду не звернувся.

Враховуючи викладене, вивчивши зміст позовних вимог позивача та додані до адміністративного позову копії документів, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для залишення без розгляду позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача у не проведенні нарахування та виплати позивачеві середнього заробітку за час затримки розрахунку що стосується не виплати у день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 63756,69 грн. у період з 26.03.2021р. по 16.09.2021р., виходячи з наступного.

Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України є спеціальною нормою у розв`язанні спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що для звернення до суду із позовом щодо відшкодування (компенсації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку встановлено місячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про те, що відповідач, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично розрахувався з ним.

Так, після відкриття провадження у даній адміністративній справі, із доданих до позову копій документів, судом встановлено, що одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 63756,69 грн. позивачеві відповідачем було виплачено (перераховано) 16.09.2021р., що підтверджується копією виписки АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку позивача та підтверджено і відповідачем у відзиві (а.с.30,96).

Таким чином, із наведених вище встановлених судом обставин та аналізу згаданих вище процесуальних норм права у їх сукупності, слід дійти висновку, що саме з 17.09.2021р. розпочався перебіг місячного строку для звернення з цим позовом в частині відшкодування (компенсації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо виплати суми одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 63 756,69 грн. у період з 26.03.2021р. по 16.09.2021р. та цей строк закінчився 18.10.2021р. ( з урахуванням того, що 17.10.2021р. є вихідним днем (неділя)), проте, позивач звернувся із цим позовом у наведеній частині позовних вимог тільки 18.02.2022р., тобто, поза межами строку, встановленого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, на виконання вимог ухвали суду від 17.06.2022р. про залишення без руху позовної заяви у наведеній частині позовних вимог, позивач заяви про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом в частині таких позовних вимог та жодних доказів щодо причин поважності пропуску вказаного строку звернення до суду, суду не надав.

Згідно ч.2 ст.233 КЗпП України передбачено, що лише у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з цим позовом про стягнення (відшкодування) належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Під заробітною платою, що належить працівникові або за визначенням, використаним у ч.2 ст.233 КЗпП України, належною працівникові заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових відносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Разом з тим, компенсація за затримку розрахунку при звільненні в частині виплати позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 63756,69 грн. за період з 26.03.2021р. по 16.09.2021р. не є заробітною платою, а тому норми частини другої статті 233 КЗпП України, які є спеціальними, прямо встановлюють предмет (заробітна плата) судового захисту, та мають пріоритет над нормами частини п`ятої статті 122 КАС України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

У відповідності до вимог п.8 ч.1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою ст.123 цього Кодексу.

А за приписами ч.3 ст.123 наведеного Кодексу, передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження у адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на викладене та враховуючи, що судом виявлено факт пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог позивача про відшкодування (компенсацію) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 63756,69 грн. у період з 26.03.2021р. по 16.09.2021р. після відкриття провадження у даній справі, і позивачем на виконання вимог ухвали суду від 17.06.2022р. не заявлено клопотання про поновлення такого строку, а також і не надано суду жодних доказів причин поважності його пропуску, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовних вимог позивача у наведеній частині без розгляду з урахуванням приписів ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вищенаведена правова позиція адміністративного суду узгоджується із правовою позицією Великою Палати Верховного Суду, викладеній у його постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16, а також у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №806/1989/17, яка врахована адміністративним судом у даних правовідносинах у відповідності до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, судом враховується і рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фогарді проти Сполученого Королівства» про те, що право доступу до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням; вони дозволені тому, що право доступу до суду, в силу своєї природи, потребує регулювання з боку держави, а також і рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України», яке набуло статусу остаточного 29.01.2016р., про те, що причини поважності пропуску строку звернення до суду повинні бути обґрунтованими та вмотивованими.

Керуючись ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст.240, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в частині позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання відповідача відшкодування (компенсації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні що стосується виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 63756,69 грн. у період з 26.03.2021р. по 16.09.2021р. - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що згідно ч.3 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України особа, позовна заява якої залишена без розгляду у наведеній частині позовних вимог, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду та набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва