Справа № 571/525/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 рокуЛьвівСправа № 571/525/22 пров. № А/857/8858/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

за участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 травня 2022 року, прийняте суддею Верзун О.П. в смт. Рокитне, о 18 годині 11 хвилині, повний текст складено 26 травня 2022 року, у справі № 571/525/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

встановив:

04.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії поліцейського під час розгляду справи про адміністративне правопорушення протиправними; скасувати постанову серії БАБ № 629194 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.04.2022 поліцейським СРПП відділенням поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Лопугою В.М., відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважає дану постанову неправомірною, оскільки така складена за відсутності даних про вчинення правопорушення, не містить обґрунтованості вини та доказів вчинення правопорушення, прийнятою без врахування істотних обставин справи та такою, що порушує його права, так як правоохоронці транспортний засіб не затримували, ним не керував, а перебував в салоні на території заправної станції, тому безпідставною була їх вимога пред`явлення документів.

Окрім того, позивач просить поновити строк на оскарження постанови.

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 травня 2022 року поновлено строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 629194 від 23.04.2022, винесеної поліцейським СРПП відділенням поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Лопугою В.М. і позовну заяву залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи. Просить скасувати рішення суду та прийняте нове, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга обгрунтована аналогічними обставинами викладеним в позовній заяві.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, який просить задоволити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 23.04.2022 поліцейським СРПП відділенням поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області старшим лейтенантом поліції Лопугою В.М. винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 629194, в якій зазначено, що він 22.03.2022 о 23 год. 05 хв., керуючи транспортним засобом марки «Peugeot Partner», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в смт. Рокитне, вул. І. Франка не пред`явив для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.п. 2.1 (б) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР України), на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до п.2.1 (б) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону № 3353-XII, а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Водночас, відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що при даних обставинах, крім того, щодо позивача складено протокол та інкриміновано порушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також, було складено оспорену постанову.

Колегія суддів вважає, що сам факт порушення режиму воєнного стану є підставою, як для зупинення та перевірки даних транспортного засобу, та встановлення осіб, що перебуває в ньому, чим спростовуються в цій частині аргументи позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення відповідачем доведена належними та допустимими доказами, які підтверджують обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови, в тому числі з врахуванням того, що позивач був ознайомлений з своїми процесуальними правами під час розгляду справи, що стверджується його особистим підписом (а.с. 8) та відсутністю будь-яких заперечень чи клопотань при розгляді.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування оскарженого судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 25 травня 2022 року у справі № 571/525/22, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 04.07.2022 о 12.30