Справа № 949/1597/21
Суддя: Отупор К.М.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №949/1597/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судових засіданнь Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Рівненській області та просить скасувати постанову серії БАВ №545275 від 19 листопада 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

13 грудня 2021 року ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачем подано заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, у відповідності до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Окрім того, частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Так, під час судового засідання 16 лютого 2022 року було встановлено, що позивач з даним позовом звернувся до суду з порушенням процесуального строку на звернення до суду у зв`язку з чим ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано позивачу для усунення вищевказаних недоліків п`ять днів з дня вручення даної ухвали.

У зазначений строк на усунення недоліків, позивачем подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду в якій просив визнати вказані ним в заяві причини пропуску звернення до суду поважними та поновити йому пропущений строк.

Ухвалою суду від 22 лютого 2022 року позивачу поновлено строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №545275 від 19 листопада 2021 року.

Водночас, згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлено, що оскаржувана постанова була винесена 19 листопада 2021 року.

Разом із тим, позовна заява про скасування постанови подана до суду 08 грудня 2021 року, тобто поза межами 10-тиденного строку для її оскарження.

У своїй заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивач просить визнати поважними причини пропуску звернення до адміністративного суду з позовом та поновити пропущений строк на звернення до адміністративного суду, посилається на те, що визначений законом строк для оскарження даної постанови пропущений не з його вини, а з вини відповідача, який в порушення ст. 285 КУпАП у встановлений законом спосіб йому постанову не вручив та не надіслав.

Вказує, що з оскаржуваної постанови у графах про отримання копії постанови та відмітки про відправлення постанови рекомендованим листом вбачається, що дана постанова йому належним способом не вручалася та не надсилалася.

Звертає увагу, що оскаржувана постанова була направлена йому звичайним листом, а не з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що унеможливлює надати докази, що саме конвертом, який наявний у матеріалах справи, направлялася дана постанова.

Вважає, що у даному випадку, саме на відповідача під час розгляду даної справи в суді покладено імперативний обов`язок доказування належного вручення йому оскаржуваної постанови.

Суд критично ставиться до посилання позивача про відлік строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення на нього з моменту отримання даної постанови, яка була надіслана йому через пошту листом та копія конверту якого додана ним до позовної заяви.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач вказує і не заперечує той факт, що він знав, що відносно нього 19 листопада 2021 року винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В оскаржуваній постанові, а саме у графі "Копію постанови мною отримано", де має міститися підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності про отримання постанови або запис про відмову від підпису, зазначено, що позивач відмовився від підпису, у зв`язку з чим копію даної постанови надіслано рекомендованим листом вих. №8261 від 22 листопада 2021 року, про що відмічено у постанові.

При цьому суд, у своїй ухвалі про залишення без руху позовної заяви звертав увагу позивача на те, що підтверджень того, що саме вказаним конвертом, який доданий до позовної заяви, надсилалася оскаржувана постанова, ним не надано, на що позивач зазначив, що саме на відповідача покладено обов`язок доказування належного вручення йому постанови.

Однак, вказане спростовується саме вимогами ст.ст. 121, 123 КАС України, де доведення поважності причин пропуску процесуальних строків, законодавцем покладено саме на позивача.

При цьому слід зауважити, що факт відмови від підпису та отримання копії оскаржуваної постанови, що є безпосереднім обов`язком позивача, останнім не спростовано ні в позовній заяві, ні в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Отже, зазначене, у свою чергу, лише стверджує те, що позивач про існування оскаржуваної постанови та притягнення його до адміністративної відповідальності знав в день її винесення, а саме 19 листопада 2021 року.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Виходячи з наведеного та наявних у суду матеріалів справи, суд знаходить непереконливим посилання позивача на необізнаність щодо притягнення до адміністративної відповідальності та несвоєчасне отримання ним оскаржуваної постанови, що послугувало до пропущення ним процесуального строку звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження постанови.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгі"", справа "Креуз проти Польщі").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Згідно правових позицій Верховного Суду, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Необхідно також вказати, що поновлення процесуальних строків є дискреційними повноваженнями суду, а під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний або судовий орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З огляду на викладе, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку для звернення з даним адміністративним позовом до суду не є поважними.

У відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження у справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позову заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч.ч. 3, 4 ст. 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду, оскільки вказані ним у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстави є неповажними.

Керуючись ст.ст. 123, 240, 241, 242-243, 248, 256, 286, 294, 295 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, він має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду: Отупор К.М.