Справа № 600/1651/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 липня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1651/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Приватного підприємства Укрбукмакссервіс про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства Укрбукмакссервіс про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувала справа за позовом Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства Укрбукмакссервіс про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №600/1651/22-а у задоволенні позову Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства Укрбукмакссервіс про стягнення адміністративно-господарських санкцій відмовлено повністю.

До суду від представника Приватного підприємства Укрбукмакссервіс надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі. Заявник просить суд винести додаткове судове рішення, яким стягнути судові витрати з Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь Приватного підприємства Укрбукмакссервіс, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4875 грн 00 коп. Заява обґрунтована положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України з посиланням на понесення відповідачем судових витрат у цій справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4875 грн 00 коп.

Ухвалою суду від 24 червня 2022 року вказану заяву призначено до розгляду та вирішення в порядку письмового провадження на 01 липня 2022 року, роз`яснено позивачу право подати письмові пояснення щодо заяви про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі до 30 червня 2022 року.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення та перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, однією з підстав для ухвалення судом додаткового судового рішення є не вирішення судом при ухваленні судового рішення питання про судові витрати.

Водночас у рішенні Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №600/1651/22-а зазначено про відсутність підстав для розподілу судових витрат, тобто судом уже було вирішено питання про судові витрати, а тому підстави для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі відсутні.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що у поданій заяві заявник просить суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу з посиланням на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено розподіл судових витрат.

Згідно абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на який і міститься посилання у заяві, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, наведеною нормою передбачено розподіл судових витрат у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Між тим, у даному випадку рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі №600/1651/22-а відмовлено у задоволенні позову сторони, яка є суб`єктом владних повноважень. Відтак, відсутні підстави для розподілу судових витрат згідно абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суд зауважує, що як наведеними вище приписами, так і іншими положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не передбачено саме стягнення з суб`єкта владних повноважень, який є позивачем у справі, на користь відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень, судових витрат, до яких належать і витрати на професійну правничу допомогу, у разі прийняття судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суб`єкта владних повноважень, про що фактично просить заявник у поданій заяві.

Аналогічної позиції в питанні розподілу судових витрат притримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 20 червня 2022 року по справі №600/7196/21а.

Крім цього, з огляду на доводи поданої заяви, суд зазначає, що згідно частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тому, твердження заявника з посиланням на статтю 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює критично, оскільки розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення на підставі частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України буде помилковим та таким, що порушуватиме норми законодавства України, а саме застосування процесуальної норми, яка не підлягає застосування до цих правовідносин.

Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 10.09.2019 року у справі №850/1/18.

Враховуючи викладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність вимог поданої заяви та про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового судового рішення у цій справі.

Відповідно до частини четвертої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 241, 242, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в ухваленні додаткового судового рішення за заявою представника Приватного підприємства Укрбукмакссервіс про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Чернівецького обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства Укрбукмакссервіс про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк