Справа № 560/5889/22
Суддя: Драновський Я.В.
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5889/22
РІШЕННЯ

іменем України

04 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Драновського Я.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Замкова виправна колонія (№58) про визнання протиправною постанови та стягнення грошових коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до державної установи "Замкова виправна колонія (№58) та Міністерства юстиції України, в якому просить:

- визнати протиправною постанову відповідача 1 від 21.04.2022;

- скасувати постанову відповідача 1 від 21.04.2022;

- визнати протиправним положення частини 13 статті 134 КВК України;

- зобов`язати відповідача 2 у встановленому порядку внести зміни до положення частини 13 статті 134 КВК України;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача грошові кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями відповідача 1.

Ухвалою суду від 30.05.2022 роз`єднано в окремі провадження позовні вимоги ОСОБА_1 у справі №560/5889/22, виділивши в окремі провадження позовні вимоги:

- ОСОБА_1 до державної установи "Замкова виправна колонія (№58) про визнання протиправною та скасування постанови державної установи "Замкова виправна колонія (№58) від 21.04.2022, стягнення з Державного бюджету України на користь позивача грошових коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди (залишивши у провадженні адміністративної справи №560/5889/22).

- ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним положення частини 13 статті 134 КВК України та зобов`язання у встановленому порядку внести зміни до положення частини 13 статті 134 КВК України, присвоївши зазначеній справі новий номер.

Ухвалою від 31.05.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Замкова виправна колонія (№58) про визнання протиправною та скасування постанови, стягнення грошових коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимогам статті 135 КВК України відповідач не забезпечив можливість скористатись послугами адвоката або фахівця в галузі права в процесі перевірки та розгляду питання про застосування до позивача стягнення у вигляді поміщення у карцер. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що порядок та умови відбування засудженим ОСОБА_1 кримінального покарання у вигляді довічного позбавлення волі в державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» відповідають вимогам чинного законодавства. Жодних протиправних дій по відношенню до засудженого відповідачем вчинено не було.

Вказує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували завдання йому моральної шкоди.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказує про безпідставність тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в державній установі "Замкова виправна колонія (№ 58)".

12.04.2022 позивач допустив порушення режиму відбування покарання, яке полягає у створені конфліктної ситуації із іншим засудженим, що підтверджується рапортами заступника ЧПНУ Недайхлібова В.І. від 12.04.2022, молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки ОСОБА_2 від 12.04.2022.

Зважаючи на це, відповідачем проведено службову перевірку, за результатами якої складений висновок від 18.04.2022, в якому, зокрема, зазначається про те, що доцільність застосування стягнення до позивача слід вирішувати на засіданні дисциплінарної комісії.

Цього ж дня позивача повідомлено про місце та час засідання дисциплінарної комісії та надано можливість звернення за отриманням безоплатної правової допомоги, підтвердженням чого є відповідна розписка від 18.04.2022.

19.04.202 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій вказав про те, що його повідомили про дату засідання, однак без зазначення конкретного часу. Також просив надати можливість звернутись за наданням безоплатної правової допомоги, ознайомлення з матеріалами дисциплінарного провадження та перенесення засідання дисциплінарної комісії на іншу дату.

19.04.2022 ОСОБА_1 повідомлено про те, що засідання дисциплінарної комісії відбудеться о 15 год. 00 хв. 21 квітня 2022, що підтверджується його розпискою від 19.04.2022 року.

20.04.2022 позивач звернувся до Шепетівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з проханням призначити захисника, вказане звернення відправлено того ж дня, що підтверджується витягом із журналу вихідної кореспонденції.

21.04.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перенесення дати засідання дисциплінарної комісії, оскільки йому ще не призначено представника (адвоката), тому у відповідності до ч. 5 ст. 135 КВК України, просив перенести дату засідання.

21.04.2022, дисциплінарна комісія прийняла рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого ОСОБА_1 у вигляді поміщення в карцер на 14 діб - одноголосно.

Згідно із рішенням дисциплінарної комісії з розгляду питань щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності засуджених державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» (постанова про поміщення засудженого в карцер від 21.04.2022), засудженого ОСОБА_1 поміщено в карцер строком на чотирнадцять діб без виводу на роботу.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КВК України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Також згідно із ч. 2 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 №2823/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.09.2018 за №1010/32462 (далі - Правила), засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.

В силу приписів ч. 2 ст. 9 КВК України невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Так, згідно із ч. 1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців.

Частинами 1, 16 ст. 134 КВК України передбачено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.

При цьому, ч.ч. 5-7 ст. 135 КВК України забезпечено особі, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, право користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права за власним вибором під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, який представлятиме її інтереси під час засідання комісії. Якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до адвоката або фахівця в галузі права, адміністрація установи виконання покарання зобов`язана надати йому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги.

Отже, відповідно до змісту описаних вище норм КВК України дисциплінарним проступком є протиправне, винне діяння особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань. При цьому, довести факт вчинення дисциплінарного проступку конкретною особою та наявності в її діях усіх ознак дисциплінарного проступку зобов`язаний персонал установи виконання покарань. Для цього адміністрації колонії надано ряд повноважень та покладено певні обов`язки, зокрема, адміністрація повинна провести відповідну перевірку, отримати пояснення особи, яка, на думку адміністрації, вчинила проступок, провести засідання дисциплінарної комісії питання про доцільність застосування стягнення, про яке повідомити таку особу, заслухати пояснення цієї особи на засіданні комісії, забезпечити таку особу можливістю скористатися послугами адвоката або фахівця в галузі права як під час підготовки до засідання дисциплінарної комісії, так і на самому засіданні тощо.

Вищенаведене вказує на те, що рішення адміністрації колонії про накладення на особу, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, буде правомірним лише у випадку, коли адміністрацією повністю дотримано процедури проведення перевірки певного факту, встановлено всі обставини та зібрано у встановленому законом порядку всі необхідні докази та забезпечено реалізацією зазначеною особою всіх наданих їй законом прав і гарантій.

Судом встановлено, що відповідачем за результатом розгляду матеріалів відносно засудженого ОСОБА_1 за обставинами, описаними в рапортах (копії яких додані до матеріалів справи), складено висновок від 18.04.2022 про завершення перевірки та доцільність розгляду на засіданні дисциплінарної комісії питання щодо притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності.

Поряд з цим, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 20.04.2022 звернувся до Шепетівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з проханням призначити захисника, вказане звернення відправлено того ж дня, що підтверджується витягом із журналу вихідної кореспонденції.

Однак, суд звертає увагу на те, що на час засідання дисциплінарної комісії та винесення оскаржуваної постанови у відповідача були відсутні будь-які відомості як щодо отримання Шепетівським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги заяви позивача про надання правової допомоги, так і відповіді за результатами розгляду цієї заяви.

Дослідивши та проаналізувавши наведені вище обставини та письмові докази, суд вважає, що відповідач всупереч вимогам ч. 5 ст. 135 КВК України не забезпечив в межах своїх повноважень можливість позивача користуватися послугами адвоката або фахівця в галузі права в процесі перевірки та розгляду питань щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Також, слід зазначити, що в даному випадку відповідач діяв без належної оперативності, оскільки, зважаючи на стислі строки розгляду накладення стягнень на засуджених, які визначені ст. 134 КВК України (не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення), надсилання кореспонденції до Шепетівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги лише засобами поштового зв`язку є невиправданим, так як високою є ймовірність несвоєчасного отримання відповідних заяв та/або надання ним відповідей на ці заяви чи вчинення інших дій, передбачених законодавством.

Крім того, однією з основних гарантій засуджених в процесі вирішення питання щодо застосування до них дисциплінарних стягнень є отримання ними допомоги адвоката або фахівця в галузі права.

При цьому, положеннями ст. 132 КВК України в імперативній формі встановлено обов`язок адміністрації установи виконання покарання надати засудженому можливість звернутися за отриманням правової допомоги до суб`єктів надання такої допомоги, якщо особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, не має доступу до такої допомоги. Особливо актуальним дана обставина є з врахуванням того, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, застосовуються певні правові обмеження, що робить цю категорію осіб вразливою та менш захищеною.

Крім того, відповідно до частини першої статті 135 КВК України питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії.

Відповідно до частини другої статті 135 КВК України до складу дисциплінарної комісії входять начальник установи виконання покарань, його заступники та начальники служб установи, які за своїми функціональними обов`язками безпосередньо спілкуються з особами, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Очолює дисциплінарну комісію начальник установи виконання покарань або особа, яка виконує його обов`язки.

На засідання дисциплінарної комісії запрошуються й інші особи, присутність яких є доцільною для встановлення обставин вчинення правопорушення та визначення міри відповідальності. Члени спостережних комісій на відповідній території мають право бути присутніми на засіданні дисциплінарної комісії та мають право дорадчого голосу (частина третя статті 135 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Однак, до матеріалів адміністративної справи відповідачем не надано доказів кількісного складу постійно діючої дисциплінарної комісії Замкової виправної колонії №62, а у витягу з протоколу цієї комісії від 21.04.2022 №23 зазначено, що всі її члени проголосували одноголосно, що ставить під сумнів наявність кворуму під час прийняття вказаного рішення.

Відповідачем також не доведено необхідності застосування до позивача одного з найсуворіших видів дисциплінарного стягнення як поміщення в карцер на 14 діб і неможливості застосування більш м`якого дисциплінарного стягнення.

Недотримання відповідачем процедури дисциплінарного провадження свідчить про невідповідність оскаржуваного рішення критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування постанови, якою поміщено засудженого ОСОБА_1 в карцер строком на 14 діб.

З приводу вимог позивача про стягнення з 2800 грн за завдану моральну шкоду, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із врахування вищезазначених правових норм у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Враховуючи, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів заподіяння відповідачем йому моральної шкоди, а також те, що факт допущення порушення режиму відбування покарання ним не заперечується, суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державної установи "Замкова виправна колонія (№58) про поміщення засудженого ОСОБА_1 в карцер установи від 21.04.2022.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна установа "Замкова виправна колонія (№58) (вул. Гагаріна, буд. 2, м. Ізяслав, Хмельницька область, 30300 , код ЄДРПОУ - 08564771)

Головуючий суддя Я.В. Драновський