Справа № 420/7618/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 червня 2022 року

м. Київ

справа № 420/7618/20

адміністративне провадження № К/990/16028/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі № 420/7618/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - відповідач, ГУ НП в Одеській області) , у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області №1499 від 25 червня 2020 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ НП в Одеській області №855 о/с від 03 липня 2020 року по особовому складу, яким, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 03 липня 2020 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого організаційно - медичного відділу управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області;

- поновити ОСОБА_1 на службі на посаді старшого оперуповноваженого організаційно - методичного відділу управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області;

- стягнути з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 липня 2020 року по день фактичного поновлення на роботі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ №1499 від 25 червня 2020 року в частині застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого організаційно - методичного відділу управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області. Визнано протиправним та скасовано наказ №855 о/с від 03 липня 2020 року по особовому складу, згідно якого, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), з 03 липня 2020 року майора поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого організаційно - методичного відділу управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого організаційно-методичного відділу управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області. Стягнуто з ГУ НП в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06 липня 2020 року по 06 серпня 2021 року у загальному розмірі 151752 грн 58 коп. Допущено негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого організаційно - методичного відділу управління карного розшуку ГУ НП в Одеській області, а також в частині стягнення з ГУ НП в Одеській області суми середнього заробітку за період вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись із судовими рішеннями, ГУ НП в Одеській області звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції під час ухвалення судового рішення не були враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24 червня 2021 року у справі №826/7830/17 та від 10 лютого 2021 року у справі № 183/5854/16.

Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.

Так, при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.

У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.

Так у справі № 183/5854/16 предметом оскарження була бездіяльність Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо відмови передати земельну ділянку в оренду позивачу та укласти з нею договір.

У справі № 826/7830/17 спірні правовідносини склались з підстав звільнення зі служби в поліції позивача за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з порушенням вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 2.5 Правил дорожнього руху, а саме вчинення дисциплінарного проступку, який був виражений у скоєнні позивачем ДТП у стані алкогольного сп`янінні.

Натомість у цій справі спірні правовідносини склались з підстав звільнення зі служби в поліції позивача за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку порушенням п.п. 1, 3 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 4, 5 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, Присяги Поліцейського, пункту 4.3 розділу IV Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом ГУ НП від 29 жовтня 2018 року № 3705, а саме порушення позивачем службової дисципліни, зокрема відсутності його на службі в період з серпня 2019 року по 02 квітня 2020 року, у зв`язку з перебуванням на лікарняному (з 27 серпня 2019 року по 13 вересня 2019 року, з 17 вересня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 22 листопада 2019 року, з 26 листопада 2019 року по 06 грудня 2019 року, з 09 грудня 2019 року по 16 січня 2020 року, з 22 січня 2020 року по 20 лютого 2020 року) та у відпустці з 23 лютого 2020 року по 03 квітня 2020 року.

З огляду на наведене, обставини справи, та, відповідно, спірні правовідносини у справах № 183/5854/16, № 826/7830/17 не є подібними до обставин цієї справи, а висновки Суду у цій справі зроблені виходячи з конкретних, встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, та ґрунтуються на їх аналізі та оцінці у межах конкретних правовідносин сторін, а відтак правові позиції викладені Верховним Судом у постановах від 10 лютого 2021 року та 24 червня 2021 року не є релевантними до спірних правовідносин у цій справі.

Верховний Суд уважає необхідним указати, що результат вирішення у кожній справі зумовлений конкретними обставинами та оцінкою доказів. Аналіз висновків судів попередніх інстанцій у цій справі та наведеним скаржником судовим рішенням суду касаційної інстанції, свідчить про те, що вони ґрунтуються на різних фактичних обставинах справи, що зумовило різне правозастосування норм, що регулюють спірні правовідносини, а отже й різні висновки, яких дійшли суди.

Інші наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року у справі № 420/7618/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЛ.О. Єресько