Справа № 480/2548/22
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2022-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 липня 2022 року Справа № 480/2548/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.02.2022 р. до Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1) (АДРЕСА_2), в якій просить:

1. Визнати протиправними дії 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1) щодо нарахування та виплати при звільненні позивачу компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 № 41 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився".

2.Зобов`язати 5-й прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1) здійснити перерахунок компенсації вартості неотриманого речового майна в цінах, що діяли на 19.08.2020 (дата звільнення) та сплатити різницю між нарахованою та виплаченою компенсацією.

Ухвалою суду від 14.06.2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з порушенням вимог ч.1 ст. 123 КАС України.

27.06.2022 року позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яка мотивована тим, що 28.01.2022 відповідачем складено довідку про розмір речового майна та саме після отримання наведеної довідки ОСОБА_1 дізнався про порушене право щодо належного розміру компенсації за неотримане речове майно, а тому вважає, що ним пропущено строк з поважних причин та просить визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновити його.

Суд, дослідивши доводи заяви позивача про поновлення строків звернення до суду, зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу, серед іншого, зазначив, що строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Оскільки предметом даного адміністративного спору є нарахування та виплата грошової компенсації за неотримане речове майно, яка не входить до структури заробітної плати, підстави для застосування частини третьої статті 233 КЗпП відсутні. Під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України як норми спеціального процесуального закону.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані зі звільненням з публічної служби і повинні вирішуватися в порядку адміністративного судочинства, то строк звернення до суду з таким позовом становить один місяць.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена, зокрема, у постановах від 04 12.2019 у справі №815/2681/17, від 23.09.2020у справі №1.380.2019.003695 та від 01.02.2021 року у справі №240/532/20 (адміністративне провадження № К/9901/14941/20).

Крім того, продовження процесуального строку, у тому числі для звернення до суду, здійснюється судом за заявою учасника справи і лише у випадку, якщо неможливість такого звернення у визначений строк зумовлена певними обмеженнями або поважними причинами. Тобто, право учасника справи на продовження процесуального строку, не є абсолютним, і особа, яка звертається до суду з відповідним клопотанням, повинна належним чином обґрунтувати наявність цих підстав. Заява про поновлення процесуального строку має містити обґрунтування щодо того, які саме обмеження або причини унеможливлюють вчинення учасником справи певної процесуальної дії.

Отже, присічним строком подання позову у даному випадку є 21.12.2020 (як місячний строк після отримання компенсації за грошове майно згідно виписки по надходженням коштів по картці ОСОБА_1 ), проте позивач подав позовну заяву лише 09.02.2022, тобто із пропуском строку, передбаченого Законом.

Суд спростовує доводи позивача, що 28.01.2022 відповідачем складено довідку про розмір речового майна та саме після отримання наведеної довідки ОСОБА_1 дізнався про порушене право щодо належного розміру компенсації за неотримане речове майно, оскільки позивач міг дізнатися про складові компенсації за неотримане речове майна після її виплати на картковий рахунок.

Проте, із наведеною заявою звернувся до відповідача лише 19.01.2022.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строків, визначених ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами, однак такі докази позивачем до суду не надано.

Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Зазначені строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Також, суд бере до уваги приписи ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України, яка зобов`язує суд застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строки, визначені ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що заява позивача про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню та позовна заява підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 122-123, 160-161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду -відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до 5-го прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_1) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили в момент постановлення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня постановлення ухвали.

Суддя О.А. Прилипчук