Справа № 753/23198/21
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/82/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.,

за участі секретаря судового засідання Куцолабської І.А.,

розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Департамету патрульної поліції, третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції в м. Києві сержант поліції Пономаренко Ігор Миколайович, про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.11.2021 інспектор 2 полку 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в м. Києві сержант поліції Пономаренко Ігор Миколайович притягнув його до адміністративної відповідальності з винесенням постанови про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 44-3 КУпАП, а саме за перебування без засобів індивідуального захисту, маски в ТРЦ «Паралель» по вул. Олександра Мішуги, 6А, м. Київ. Однак, позивач з даною постановою незгодний, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам справи. Крім того, позивач стверджує, що перебував у ТРЦ «Паралель» у захисній масці, при вході до магазину, охоронець торгівельного залу запитав про наявність у нього сертифікату щеплення. Після його відмови надати сертифікат, з посиланням на норми закону, охоронець почав чіпати його за одяг та перешкоджав у подальшому русі. У процесі сутички з охоронцем він втратив захисну маску. В подальшому було викликано працівників поліції. Позивач вважає, що законодавча норма щодо носіння маски суперечить Конституції України щодо вільного пересування громадян, що допускається виключно за умов надзвичайного чи воєнного стану, які в Україні на момент перебування його в ТРЦ «Паралель» не введено. Всі карантинні постанови мають виключно рекомендаційний характер і не зобов`язують в примусовому порядку носити маску, що обмежує права і свободи людини і громадянина.

Для захисту своїх прав позивач пред`явив до відповідача відповідний адміністративний позов, в якому просить суд визнати дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві сержанта поліції Пономаренка Ігоря Миколайовича протиправними та скасувати постанову серії ЕГА № 486684 по справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 30.11.2021 даний адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 17.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 14.02.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Департамент патрульної поліції.

16.06.2022 представником Департаменту патрульної поліції було надано суду відзив, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Положення ст. 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право на судовий захист відображене і ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у ст. 2 КАС України.

Із постанови винесеної інспектором 2 полку 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в м. Києві сержантом поліції Пономаренком Ігорем Миколайовичем у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 486684 судом встановлено, що 01.11.2021 у м. Києві по вул. Олександра Мишуги, 6А громадянин ОСОБА_1 , перебував без засобу індивідуального захисту, маски, в ТРЦ «Паралель», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено, яким нормативно-правовим актом було встановлено карантинні обмеження, які порушив ОСОБА_1 , який пункт він порушив, та який рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 ("зелений", "жовтий", "помаранчевий" або "червоний") був запроваджений на території, де було вчинене інкриміноване йому адміністративне правопорушення.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 06.11.2020 № 1000-ІХ, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України "Про адміністративні правопорушення", а саме: статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Відповідно до ст. 222 КУпАП, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 28.08.2020 у справі №10-р/2020 за наслідками розгляду поданням Пленуму Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року № 392, положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ зі змінами, абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»» від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ зазначив:

- згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України; в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень; не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.

Конституційний Суд України наголосив, що обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина є можливим у випадках, визначених Конституцією України. Таке обмеження може встановлюватися виключно законом - актом, ухваленим Верховною Радою України як єдиним органом законодавчої влади в Україні. Встановлення такого обмеження підзаконним актом суперечить статтям 1, 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Подія для притягнення до адміністративної відповідальності за частинами 1, 2 статті 44-3 КУпАП може настати, якщо обмежено вільне пересування територією України (державні та приватні установи, організації, заклади, парки, сквери тощо) без вдягнутої захисної (медичної) маски під час дії карантину та проведення інших обов`язкових санітарних та протиепідемічних заходів установлених виключно як додаткові заходи надзвичайного стану і виключно за порушення додаткових заходів надзвичайного стану таких як карантин та проведення інших обов`язкових санітарних та протиепідемічних заходів може настати адміністративна відповідальність.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 2 статті 7 Закону України "Про Національну поліцію" закріплено, що обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених в ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно із статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.

При цьому, доведеність вини позивача підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст. 251 КпАП України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх. Крім того, у зв`язку з тим, що більшість доказів адміністративної справи, як правило, утворюється та зберігається у суб`єкта владних повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України, зобов`язує відповідача подати до суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд звертає увагу на те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при розгляді даної справи, не врахував пояснення надані позивачем щодо його знаходження в ТРЦ «Паралель» безпосередньо в масці, та те, що даний факт підтвердили очевидці події, пояснення яких зафіксовані на боді-камеру поліцейського, запис з якої наявний в матеріалах справи. Інспектор не перевірив доводів ОСОБА_1 з приводу того, що останній втратив маску під час сутички з охоронцем торгівельного залу. Для встановлення факту адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП не з`ясував і проаналізував всі фактичні обставини провини позивача, не допитав свідків, що мають суттєве значення для вирішення справи, і в результаті яких прийшов до відповідних висновків.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 486684 від 01.11.2021 по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП.

На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 262,263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Департамету патрульної поліції, третя особа: поліцейський Управління патрульної поліції в м. Києві сержант поліції Пономаренко Ігор Миколайович про визнання дій протиправними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 486684 від 01.11.2021 у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 44-3 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.С. МИЦИК