Справа № 560/5277/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5277/22
РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Красилівської міської ради Хмельницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

1. Визнати дії протиправними та такими, які мають ознаки бездіяльності ненадання достовірну відповідь на запит на отримання публічної інформації від 23.04.2022, який адресований до голови Красилівської міської ради Островської Н.В.

2. Зобов`язати надати достовірну відповідь на запит на отримання публічної інформації від 23.04.2022.

3. Стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради Островської Н.В. 11850 грн. за відрив від звичайних занять.

4. Стягнути з відповідача голови Красилівської міської ради Островської Н.В. сто тисяч гривень у якості відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що Красилівська міська рада надала недостовірну інформацію, вказавши, що не володіє запитуваною інформацією. Красилівська міська рада володіє інформацією, адже проводила аукціон, тому обов`язково має знати, чи то індивідуальне майно, чи то складна річ, яка належить головній речі.

Також позивач вказує, що протиправна бездіяльність відповідача завдає моральної шкоди, яку оцінює у сто тисяч гривень. Такий перебіг справ безумовно завдав страждань і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 11850 грн. за відрив від звичайних занять. Вказує, що витрачав час на написання позовної заяви, відзив, набір у друкованому вигляді та роздруковував, копіювання доданих до позовної заяви матеріалів та інших технічних робіт, складав відповідні клопотання, які були скеровані у відповідні підрозділи з метою отримання інформації по даному провадженню та на підтвердження порушених законних прав та інтересів.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просив відмовити у його задоволенні. Вказує, що чинним законодавством не передбачено поняття виділення нерухомого майна як індивідуального, тому Красилівська міська рада не володіє запитуваною інформацією. Інформація про виділення нерухомого майна індивідуального, не відображена чи задокументована на будь-яких носіях міської ради

Також вказує, що позивач вирвав з контексту частину тексту з статті 135 КАСУ, а саме, що вказана стаття надає можливість компенсації за втрачений заробіток та відрив від звичайних занять пов`язаних з прибуттям до суду. Вимога по стягнення витрат на компенсацію за відрив від звичайних занять є необґрунтованою.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральних страждань поведінкою відповідача по справі.

Відповідач також звертає увагу суду, що позивач зловживає своїми правами, оскільки в провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду здійснюється розгляд по справах з аналогічними предметами і з аналогічних підстав, щодо визнання дій протиправними, які мають ознаки бездіяльності з приводу ненадання відповіді на запит на отримання публічної інформації (справи №560/4627/22, №560/4798/22, №560/4673/22, №560/4722/22, №560/5116/22, №560/4978/22, №560/4157/22, №560/5056/22, №560/5277/22, № 560/5275/22). У справах №560/5009/22, №560/4978/22, №560/5116/22, №560/5056/22, №560/5277/22, № 560/5275/22 позивач ставить вимогу до суду по стягненню коштів у відшкодування за відрив від звичайних занять в сумі 11850,00 гривень та моральної шкоди в сумі 100000,00 гривень, що в загальному складає 671100 гривень.

Про зловживання правами свідчить велика кількість запитів на отримання публічної інформації, а саме 50 за невеликий проміжок часу з 09.03.2022 по 23.05.2022. Просить постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з позивача штрафу у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв`язку з зловживанням процесуальними правами.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому, посилаючись на ст.3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", вказує про те, що відповідач володіє запитуваною інформацією.

Дослідивши обставини справи, суд встановив такі обставини.

23.04.2022 позивач направив запит на отримання публічної інформації (адресований Красилівському міському голові Островській Н.В.), в якому просив:

1. Надати інформацію - чи виділене нерухоме майно гідротехнічні споруди №1, №2, що знаходяться, за адресою: АДРЕСА_1 ., як індивідуальне.

2. Відповідь надати на електрону скриньку та на домашню адресу.

У відповідь Красилівська міська рада Хмельницької області листом від 29.04.2022 повідомила, що не володіє запитуваною інформацією. Інформація щодо виділення нерухомого майна гідротехнічних споруд №1, № 2, які розташовані по АДРЕСА_1 як індивідуального нерухомого майна, не відображена чи задокументована на будь-яких носіях міської ради, тому не може бути надана.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та до інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України від 13 січня 2011 року № 2939-VI Про доступ до публічної інформації (далі - Закон № 2939-VI).

Згідно із статтею 1, пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частинами першою-третьою статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

За змістом частин 1, 2 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною 4 цієї ж статті закріплено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду 25.06.2019 по справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно якої розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Таким чином, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Висновки аналогічного змісту викладені у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 у справі №9901/381/20, від 02.04.2020 у справі №9901/22/20.

При цьому законодавством України чітко встановлено обов`язок розпорядника інформації надати мотивовану відповідь на запит у визначений Законом строк.

Суд враховує, що відповідачем у відповідь на запит позивача повідомлено, що він не володіє запитуваною інформацією. Інформація щодо виділення нерухомого майна гідротехнічних споруд №1, № 2, які розташовані по АДРЕСА_1 як індивідуального нерухомого майна, не відображена чи задокументована на будь-яких носіях міської ради.

Доказів того, що інформація, наведена у вказаній відповіді, є недостовірною, неточною або неповною, суду не надано.

Посилання позивача на ст.3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (яка визначає об`єкти оренди за цим Законом, та котра містить у переліку таких об`єктів "інше окреме індивідуально визначене майно"), у спірному випадку є безпідставними, оскільки відповідач може надати лише ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях.

Тобто, відповідачем надано відповідь на запит позивача, виходячи із наявної у нього інформації, та не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію.

Отже, у задоволенні позовних вимог щодо визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання надати достовірну відповідь на запит на отримання публічної інформації від 23.04.2022, слід відмовити. Як наслідок, відсутні підстави для задоволення й інших похідних вимог (щодо стягнення моральної шкоди та компенсації за відрив від звичайних занять).

Стосовно тверджень відповідача про зловживання позивачем процесуальними правами, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1-2 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що положення чинного законодавства містять вичерпний перелік підстав, за наявності яких, з урахуванням конкретних обставин справи, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

У спірному випадку судом не встановлено зловживання позивачем процесуальними правами.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що позови вважаються ідентичними (тотожними) лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не ідентичними.

У свою чергу, достатньою та необхідною правовою підставою для визнання дій, зазначених у пункті 2 частини 2 статті 45 КАС України, зловживанням процесуальними правами та застосування у зв`язку з цим заходів процесуального примусу є одночасна сукупність наступних умов: тотожність предмету позову та тотожність підстав позову.

Однак предмет спору у справі, що розглядається, не є тотожним предметам спору у наведених відповідачем інших справах (хоча й за позовом того ж позивача до того ж відповідача), тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій позивача зловживанням процесуальними правами та накладення штрафу на останнього.

Відповідно до положень ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 01 липня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Красилівська міська рада Хмельницької області (пл. Незалежності, 2,Красилів,Хмельницька область,31000 , код ЄДРПОУ - 04060737)

Головуючий суддя Д.А. Божук