Справа № 120/4154/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 липня 2022 р. Справа № 120/4154/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

про: визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач) про визнання протиправною відмови відповідача в розрахунку пенсії позивача відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок № 01-01-09-48 від 12.01.2022 року та № 01-01-09-47 від 12.01.2022 року та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 17.01.2022 року відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII в розмірі 60 % суми заробітної плати, зазначені в довідках Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області № 01-01-09-48 від 12.01.2022 року та №01-01-09-47 від 12.01.2022 року та провести виплату перерахованої пенсії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». В січні 2022 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до вимог Закону України " Про державну службу" на підставі довідок про заробітну плату № 01-01-09-48 від 12.01.2022 року та № 01-01-09-47 від 12.01.2022 року, виданих Хмільницькою районною державною адміністрацією. Однак, відповідач листом відмовив у здійсненні перерахунку пенсії на підставі зазначених довідок у зв`язку з відсутністю правових підстав.

Ухвалою від 31.05.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою у відповідача витребувано належним чином засвідчені матеріали пенсійної справи позивача.

29.06.2022 року за вх.№ 33551 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти заявлених позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач з 2011 року отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 року та після призначення пенсії не працював та не займав посади державної служби. Відповідач вказує, що при зверненні із заявою про перерахунок пенсії позивачем порушено низку положень нормативно-правових актів. Порядок призначення пенсій державним службовцям регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», відповідно до положень якої право на призначення пенсії відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу» мають державні службовці за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого п.2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10.12.2015 року № 889 «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону. Відповідач звертає увагу, що позивач не підпадає під жодну із вищезазначених вимог. Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими оскільки пенсія позивачеві вже призначалась відповідно до Закону України «Про державну службу» і виплачувалась. Законом України «Про державну службу» № 889 не передбачено окремого порядку проведення перерахунків пенсій державним службовцям, яким до 01.05.2016 року було призначено спеціальні пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» № 3723, крім випадків, коли перерахунку підлягають складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати, допомога тощо), які визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму. З огляду на викладене, дана позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Разом із відзивом відповідачем надано витребувані докази.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача, де з 29.09.2011 року й отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723.

17.01.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідок № 01-01-09-48 від 12.01.2022 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та № 01-01-09-47 від 12.01.2022 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посад державної служби.

Відповідач листом від 31.01.2022 року № 0200-0220-8/7919 відмовив у здійсненні такого перерахунку, оскільки Законом України «Про державну службу» № 889 від 10.12.2015 року не передбачено окремого порядку проведення перерахунків пенсій державним службовцям, яким до 01.05.2016 року було призначено спеціальні пенсії за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723, крім випадків, коли перерахунку підлягають складові пенсійної виплати.

Не погоджуючись з цим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Правовідносини щодо пенсійного забезпечення державних службовців у різні періоди регулювалися такими нормативно - правовими актами: ЗУ "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723, ЗУ "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі - Постанова № 865), постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013).

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 37 Закону № 3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 37-1 Закону № 3723 (в редакції, чинній до 01.01.2015 року) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

П. 4 та 5 Постанови № 865 у редакції, чинній до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Проте надалі законодавче регулювання цих відносин зазнало змін.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (набрав чинності з 01.01.2015 року) ст. 37-1 Закону № 3723 викладено у новій редакції, а саме встановлено, що "умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Отже, станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 37-1 Закону № 3723, які встановлювали право особи на перерахунок призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою, та визначали порядок і умови для такого перерахунку, скасовано. Водночас питання щодо перерахунку пенсій державних службовців віднесено до відання Кабінету Міністрів України.

Порядок перерахунку пенсій державних службовців у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України було передбачено Постановою № 865.

Проте з набранням чинності Постанови № 1013 (з 15.12.2015 року, але підлягає застосуванню з 01.12.2015 року) з Постанови № 865 виключено п. 4 (щодо умов перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723), а п. 5 цієї Постанови (щодо форми довідки для перерахунку) змінено.

Таким чином, з 01.12.2015 року - початку застосування Постанови № 1013, якою п. 4 Постанови № 865 виключено, а її п. 5 викладено в іншій редакції, та у зв`язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону № 3723, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Аналогічний підхід застосування зазначених норм права висловлений Верховним Судом у постановах від 23 січня 2018 року у справі № 745/458/16-а, від 13 лютого 2018 року у справі № 697/2282/17, від 21 лютого 2018 року у справі № 638/19513/16-а та від 05 березня 2019 року у справі № 226/1478/16-а.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, зокрема, трудової книжки позивача, останній перебував на посаді державного службовця до 28.09.2011 року та після звільнення не працював. Також в довідках № 01-01-09-48 та № 01-01-09-47 від 12.01.2022 року відсутня інформація щодо нарахування страхових внесків на виплати відображені в даних довідках.

В контексті цього суд зауважує, що, оскільки, позивач у даній справі звільнений з посади державного службовця ще в вересні 2011 році, відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких останній не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечитиме нормам ч. 1 ст. 37 Закону № 3723.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Законами України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII, "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" та ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, б. 7, м. Вінниця, 21028)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 04.07.2022 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна