Справа № 460/6946/22
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2022 року м. Рівне №460/6946/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки
про визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки, в якому просив:

-визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 325571 від 01.02.2022 виконуючого обов`язки начальника відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Прокопчука Ярослава Миколайовича про стягнення з фізичної фізичної особи підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 зазначав, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки на час проведення перевірки він не був перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому не міг бути притягнутим до відповідальності. Просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 28.03.2022 відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена у відзиві на позов від 09.06.2022, відповідно до змісту якого представник відповідача заперечувала проти їхнього задоволення. Зазначала на обґрунтування такої позиції про те, що оскільки на моментпроведення перевірки у водія була відсутня картка водія до цифрового тахографа, то відповідачем правомірно прийнята постанова № 325571 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. При цьому вказувала, що під час перевірки було виявлено відсутність тимчасового реєстраційного талону на зупинений транспортний засіб. Жодних документів на підтвердження того, що позивач передав транспортний засіб у користування ТОВ "Мисько Транс" надано не було. Також зазначала, що трудовий договір № 4/МТ вiд 27.11.2019, укладений між ТОВ "Мисько Транс" та водієм ОСОБА_2 не є беззаперечним доказом того, що саме ТОВ "Мисько Транс" виконувало перевезення вантажу 12.01.2022, адже це не виключає можливості виконання водієм разової роботи на підставі цивільно-правового договору з ФОП ОСОБА_3 . Просила повністю відмовити у задоволенні позову.

17.06.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній висловив свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

12.01.2022 на 432 км+500 м автомобільної дороги "Київ-Чоп"державними інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку № 009262 від 06.01.2022, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Так, посадовими особами відповідача був зупинений спеціалізований напівпричіп маркиSTAS, реєстраційний номер НОМЕР_1 та спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки DAF, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4

Водiй транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки такі документи:

-свідоцтво про реєстрацію сідлового тягача та напівпричепа (згідно цих документів власником транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 єМиськоОлександр ОСОБА_5 , а власником транспортного засобу з реєстраційним номером ОСОБА_6 );

-посвідчення водія НОМЕР_3 ;

-протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (в графі "4" якого "Найменування автомобільного перевізника" зазначено ОСОБА_7 );

-товарно-транспортну накладну №91 від 12.01.2022 (в графі "Автомобільний перевізник" зазначено ТОВ "Мисько Транс").

За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.01.2022 №303829 (далі Акт перевірки), в якому задокументовано порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.

У Акті перевірки зазначено, що: "Під час перевірки виявлено порушення: внутрішні перевезення вантажів згідно ТТН №91 від 12.01.2022, автомобіль обладнаний діючим та повіреним цифровим тахографом, в слоті якого відсутня карта водія ОСОБА_2 порушення п.3.3 наказу МТЗУ №385 та ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт абз.3 ч.1 перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів, перелік яких визначений ст.48 цього Закону, а саме: без карти водія в цифровому тахографі".

Із Акта перевірки слідує, що водій ознайомився з його змістом та надав наступні пояснення: "Документи на чіп подав перед Новим роком. У зв`язку з хворобою подія прийшлось поїхати в рейс".

З матеріалів справи встановлено, що позивач повідомлявся про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Повідомлення про дату, час і місце розгляду справи надіслане на адресу ОСОБА_8 21.01.2022.

Відповідно до інформаційної довідки із сайту ПАТ "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи отримав особисто 24.01.2022.

На розгляд справи позивач не прибув; клопотань, заяв чи пояснень по суті ненадавав.

Справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт буларозглянута 01.02.2022 без участі представника Миська О.А. чи його представника.

01.02.2022 відповідачем прийнято постанову № 325571 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон №2344-ІІІ), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з ст.5 Закону №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст.6 Закону №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п. 4 Порядку № 1567).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби України з безпеки на транспорті" Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом поділу на Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненькій області та Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області.

Відповідне рішення про реорганізацію також прийнято Державною службою України з безпеки на транспорті (наказ "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки" від 23.12.2021 №2440-К).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (п. 12 Порядку № 1567).

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу (п. 13 Порядку № 1567).

Як встановлено судом, рейдову перевірку позивача проведено посадовими особами відповідача на підставі щотижневого графіка та відповідно до виданого направлення.

Згідно з п.25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 26-27 Порядку № 1567).

Процедура прийняття оскаржуваної постанови не є спірними у справі.

Щодо притягнення до юридичної відповідальності позивача згідно зі ст. 60 Закону №2344-ІІІ, суд зазначає наступне.

Згідно з п.15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Надаючи оцінку обставинам, на які безпосередньо посилається позивач, суд враховує, що відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності згідно з ст. 60 Закону № 2344-ІІІ є виключно автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України № 2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 33 Закону № 2344-III визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу - фізична або юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб, що підтверджується відповідними документами.

Таким чином, відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме автомобільні перевізники, незалежно від власника транспортного засобу.

Як встановлено судом, власником транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_2 є ОСОБА_1 , а власником транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_4 є ОСОБА_9 .

Також судом встановлено, що 27.11.2019 між ТОВ "Мисько Транс" (далі - Товариство) та ОСОБА_2 (далі Водій) було укладено Трудовий договір з водієм №4/МТ, згідно з умовами якого Водій зобов`язується особистими діями і силами, за допомогою наданого Товариством транспортного засобу виконувати перевезення вантажів, а Товариство зобов`язується створювати необхідні умови для роботи водія, виплачувати йому винагороду і надавати соціально-побутові блага.

При цьому безспірними є та обставина, що на момент проведення рейдової перевірки водієм ОСОБА_2 надавалася товарно-транспортна накладна№91 від 12.01.2022, згідно якою перевізником єсаме ТОВ "Мисько Транс".

Згідно ст.1 Закону №2344-III товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з ч.3 ст.48 Закону №2344-III, при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: 1) дата і місце складання; 2) вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 3) автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; 4) вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 5) транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; 6) пункти завантаження і розвантаження.

Отже, одним із обов`язкових реквізитів товарно-транспортної накладної є зазначення автомобільного перевізника.

Оскільки досліджена судом товарно-транспортна накладна містить інформацію про автомобільного перевізника ТОВ "Мисько-Транс", а в матеріалах справи відсутні докази що позивач ФОП ОСОБА_1 на час проведення перевірки був автомобільним перевізником в розумінні Закону №2344-III, суд дійшов висновку, що позивач у спірних правовідносинах не є таким. Відповідно,на переконання суду, в межах спірних правовідносин посадові особи відповідача діяли без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття оскарженого рішення.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач не був належним суб`єктом відповідальності, в розумінні ст.60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III.

Викладене жодним чином не спростоване відповідачем. Твердження сторони відповідача про те, що водій ОСОБА_2 міг виконувати разову роботу на підставі цивільно-правового договору з ФОП ОСОБА_1 є суб`єктивними судженнями представника відповідача.

Покликання представника відповідача на відсутність договору оренди транспортного засобу між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Мисько Транс", а також тимчасового реєстраційного талону може свідчити про певні порушення щодо організації перевезення з боку автомобільного перевізника ТОВ "Мисько Транс". Разом з тим, ці обставини не доводять вини саме ФОП ОСОБА_1 у вчиненні порушення.

Таким чином, суд встановив, що під час проведення перевірки посадовими особами відповідача не було з`ясовано особу автомобільного перевізника.

Тому встановлені судом неповнота з`ясування обставин справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та помилкове застосування відповідачем норм матеріального права при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності є безумовною підставою для визнання протиправною та скасування оскарженої постанови.

Закріплений у ч.1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

При цьому, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що в адміністративному позові позивачем фактично заявлена одна вимога майнового характеру, за яку ФОП ОСОБА_1 належало сплатити судовий збір в сумі 992,40 грн.

Проте, згідно з наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 10.02.2022 позивачем сплачено 2481,00 грн. судового збору.

Відтак, судовий збір внесено у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України підлягає судовий збір у сумі 992,40 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.02.2022 №325571.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м.Київ, пр-т Перемоги,14, ) судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 червня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки (вул. Небесної Сотні, 34, м.Рівне, 33013, ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Суддя С.А. Борискін