Справа № 640/21192/21
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

при секретарі - Поляновській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, яким просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 липня 2021 року про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 липня 2021 року про відмову у відводі голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 липня 2021 про відмову у відводі Вилкова С.В. від провадження за скаргою Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 липня 2021 року про поновлення заступнику голови Ради адвокатів України Кухарю О.І. строку оскарження рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;

- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 липня 2021 року про поновлення заступнику голови Ради адвокатів України Кухарю О.І. строку оскарження рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 липня 2021 року про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;

- визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 листопада 2021 року про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;

- в решті позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2724 грн. 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині задоволених позовних вимог та постановити у відповідній частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом не забезпечено повного та всебічного з`ясування обставин справи, не розглянуто в належний спосіб клопотання відповідача про витребування доказів, про залучення третіх осіб та про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Додатково зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про неможливість оскарження відповідачем рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, що не відповідає ч. 8 ст. 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Також наголосив, що судом першої інстанції здійснено невірний розподіл судовий витрат, а саме задоволено дві вимоги позивача, водночас присуджено судовий збір за три вимоги немайнового характеру.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Протокольними ухвалами в судовому засіданні 29 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури про залучення до участі у справі третіх осіб та про витребування доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення судового, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісією адвокатури Луганської області із заявою про допуск до складання кваліфікаційного іспиту для отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

09 вересня 2019 року рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області допущено ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю.

12 вересня 2019 року рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області прийнято рішення №65, яким затверджено результати складання кваліфікаційного іспиту ОСОБА_1 та видано йому свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту.

15 травня 2020 року Радою адвокатів Волинскої області видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № НОМЕР_2.

Розпорядженням Голови Національної асоціації адвокатів України, Ради адвокатів України Ізовітової Л.П. від 27 травня 2020 року № 85 створено робочу групу по вивченню питань, порушених у скаргах окремих адвокатів щодо недотримання процедури допуску та складання кваліфікаційного іспиту, процесу проходження стажування та видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, зокрема, ОСОБА_1 , з метою проведення відповідної перевірки на наявність порушень.

Пунктом 3 вказаного розпорядження вирішено звернутися до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури щодо надання оцінки питанням, порушеним у скаргах окремих адвокатів, стосовно дотримання процедури допуску та складання кваліфікаційного іспиту, зокрема, позивачем.

11 червня 2020 року до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури надійшла скарга Голови Робочої групи, Заступника Голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту.

12 червня 2020 року листом № 2701 головою Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилковим С.В. на підставі пункту 3.39 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури порушено питання щодо направлення Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Луганської області матеріалів кваліфікаційної справи відносно ОСОБА_1

01 липня 2021 року рішенням № VІ-006/2021 Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скаргу Голови Робочої групи, Заступника Голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. задоволено частково, скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 2021 року про допуск ОСОБА_5 до складання кваліфікаційного іспиту.

01 липня 2021 року рішенням Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № VІ-007/2021 скаргу Голови Робочої групи, Заступника Голови Ради адвокатів України Кухара О.І. задоволено, скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту.

Не погоджуючи з оскаржуваними рішеннями позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 2021 про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту та від 12 вересня 2019 року №65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу позивачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не підлягають оскарженню, в той же час скаржник - Заступник Голови Ради адвокатів України є особою, якої вказане рішення не стосується, а відтак, останній не є та не може бути суб`єктом оскарження названого рішення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI.

Згідно з ч. 8 ст. 50 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду.

Основним правовим питанням, яке підлягає вирішенню в першу чергу в межах даної адміністративної справи, є можливість (наявність відповідного права) оскарження рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури третьою особою, зокрема, Заступником Голови Ради адвокатів України Кухарем О.І. та, як наслідок, наявність повноважень у Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для розгляду відповідної скарги та прийняття відповідного рішення.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам частин першої та другої статті 6 цього Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту (ч. 1).

За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури приймає рішення про:

1) допуск особи до кваліфікаційного іспиту;

2) відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту.

Особі, яка звернулася із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту, повідомляється про прийняте рішення письмово протягом трьох днів з дня його прийняття. У разі прийняття рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту в рішенні кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури в обов`язковому порядку зазначаються причини такої відмови (ч. 3).

Рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду протягом тридцяти днів з дня його отримання (ч. 4).

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що:

1. вказана стадія набуття права на заняття адвокатською діяльністю передбачає оскарження виключно рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту, що є логічним, оскільки лише вказане рішення може мати негативні наслідки для особи;

2. Закон не надає можливість оскарження рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту, оскільки будь-якого негативного впливу на права особи воно не має;

3. рішення про допуск до кваліфікаційного іспиту чи відмову у ньому стосується виключно тієї особи, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам ч. 1 та 2 ст. 6 цього Закону;

4. суб`єктом оскарження рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути виключно та особа, відносно якої воно прийнято;

5. будь-які інші суб`єкти (треті особи), яких не стосується вказане рішення, не наділені відповідним правом на його оскарження.

Отже, вказаний аналіз свідчить про те, що рішення про допуск особи до кваліфікаційного іспиту не підлягає оскарженню, в той час як рішення про відмову в допуску особи до кваліфікаційного іспиту може бути оскаржено тільки особою, відносно якої воно прийнято.

З аналізу норм права та матеріалів справи, колегія суддів доходить висновку, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області про допуск позивача до складання кваліфікаційного іспиту та про допуск позивача до складення усної частини кваліфікаційного іспиту не підлягають оскарженню, в той же час скаржник - Заступник Голови Ради адвокатів України є третьою особою, якої вказані рішення не стосуються та стосуватися не можуть, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що останній не є та не може бути суб`єктом оскарження названих рішень, а отже, у Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не виникає повноважень на розгляд скарги та, відповідно, прийняття будь-якого рішення за наслідками її розгляду, окрім як відхилення скарги.

Те саме стосується і рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту позивачем, з огляду на наступне.

За змістом ст. 9 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" кваліфікаційний іспит є атестуванням особи, яка виявила бажання стати адвокатом. Кваліфікаційний іспит полягає у виявленні теоретичних знань у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, яка виявила бажання стати адвокатом, а також у виявленні рівня її практичних навичок та умінь у застосуванні закону. Особі, яка склала кваліфікаційний іспит, протягом десяти днів з дня складення кваліфікаційного іспиту кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури безоплатно видає свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту. Свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту дійсне протягом трьох років з дня складення іспиту. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може бути допущена до складення такого іспиту повторно не раніше ніж через шість місяців. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит повторно, може бути допущена до наступного кваліфікаційного іспиту не раніше ніж через один рік. Особа, яка не склала кваліфікаційний іспит, може протягом тридцяти днів з дня отримання рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури оскаржити його до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури провести повторний кваліфікаційний іспит у найближчий час проведення таких іспитів.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" стажування полягає в перевірці готовності особи, яка отримала свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту, самостійно здійснювати адвокатську діяльність. Стажування здійснюється протягом шести місяців під керівництвом адвоката за направленням ради адвокатів регіону. За результатами стажування керівник стажування складає звіт про оцінку стажування та направляє його раді адвокатів регіону. Результати стажування оцінюються радою адвокатів регіону протягом тридцяти днів з дня отримання звіту. За оцінкою результатів стажування рада адвокатів регіону приймає рішення про: 1) видачу особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 2) продовження стажування на строк від одного до трьох місяців. Рішення ради адвокатів регіону про продовження стажування може бути оскаржено стажистом адвоката або керівником стажування протягом тридцяти днів з дня його отримання до Ради адвокатів України або до суду, які можуть залишити оскаржуване рішення без змін, або зобов`язати раду адвокатів регіону видати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. ст. 11 та 12 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України та такій особі радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Системний аналіз змісту зазначених норм свідчить про те, що (1) названа стадія набуття права на заняття адвокатською діяльністю передбачає оскарження лише рішення про не складення кваліфікаційного іспиту та рішення ради адвокатів регіону про продовження стажування, (2) суб`єктами оскарження рішення про не складення кваліфікаційного іспиту є виключно особа, яка його не склала, а рішення ради адвокатів регіону про продовження стажування - стажист адвоката або керівник стажування, що є логічним, оскільки такі рішення стосуються лише вказаних осіб та можуть мати негативні наслідки для них (зокрема, повторно до складення такого іспиту особа може бути допущена не раніше ніж через шість місяців).

Інакше кажучи, Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" не передбачає можливість оскарження рішення про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту, оскільки будь-якого негативного впливу на права зазначених осіб вони не мають.

Отже, рішення про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту не підлягають оскарженню.

За таких умов, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області про затвердження результатів складення кваліфікаційного іспиту та про видачу позивачу свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту не підлягає оскарженню, в той же час скаржник - Заступник Голови Ради адвокатів України є особою, якої вказане рішення не стосується та стосуватися не може, у зв`язку з чим, останній не є та не може бути суб`єктом оскарження названого рішення, а відтак у Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не виникає повноважень на розгляд скарги та, відповідно, прийняття будь-якого рішення за наслідками її розгляду, окрім як відхилення скарги.

Крім того, зазначення в ч. 8 ст. 50 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" про те, що рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду, є загальною нормою, що стосується рішень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, без конкретизації переліку відповідних рішень, можливих суб`єктів їх оскарження та відповідного порядку, що визначено у інших спеціальних нормах по кожному конкретному випадку (зокрема, у вже вказаних).

Тобто, така норма не підлягає широкому тлумаченню стосовно суб`єктів оскарження, як стверджує відповідач.

Європейський суду з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа "Щокін проти України") зазначив, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Поряд з цим, вимоги Кодексу адміністративного судочинства України на процедуру оскарження до ВКДКА не розповсюджуються, хоча остання і прирівняна певною мірою до суду, оскільки законодавець чітко визначив право на альтернативне оскарження такого рішення або до суду, або до ВКДКА.

До того ж, у разі оскарження одного і того ж рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, або/та дій чи бездіяльності кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури до ВКДКА та до суду, ВКДКА виносить постанову про закриття провадження, виходячи з принципу правової визначеності, встановленого Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (п. 3.49 Регламенту Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 4-5 липня 2014 року № 78).

Отже, при зверненні до суду дійсно необхідно перевірити наявність відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України порушеного права, що не поширюється на випадки звернення до ВКДКА, проте це не виключає обов`язок ВКДКА перевірити чи підлягає відповідне рішення оскарженню та чи належний суб`єкт звернувся зі скаргою відповідно до вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Водночас, питання щодо допуску до професії адвоката неодноразово були предметом розгляду ЄСПЛ.

У п. 34 рішення у справі "Бігаєва проти Греції" зазначено, що держава-відповідач надала докази того, що заявниця допущена до процедур, пов`язаних з отриманням свідоцтва адвоката через недбалість. ЄСПЛ вважає, що навіть якщо припустити, що спершу заявниця допущена до стажування внаслідок помилки зі сторони Колегії адвокатів, і що, відповідно, мова не йшла про мовчазну згоду щодо її права на участь в екзаменах після стажування всупереч її громадянства, однієї цієї складової було б недостатньо, щоб посягати на професійне життя заявниці. Дійсно, питання про те, чи був мотив недопущення заявниці до її участі в екзаменах, а саме її громадянство, достатньо обґрунтованим не є першочерговим у цій справі. Суттєвим є той факт, що влада надала дозвіл заявниці пройти передбачене стажування, хоч було зрозуміло, що по закінченню стажування вона не отримає право брати участь в екзаменах в адвокатуру.

З огляду на наведене, у п. 35 рішення у справі "Бігаєва проти Греції" ЄСПЛ вказав, що в діях компетентних органів держави-відповідача не було достатньої послідовності та поваги до особи та професійного життя заявниці і що держава-відповідач за таких умов порушила право заявниці на повагу до її приватного життя за змістом ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи прецедентну практику ЄСПЛ у вказаній справі, слід зазначити, що у спірних правовідносинах рішення відповідача мають вплив на приватне життя позивача в аспекті доступу до професії.

Отже, позивач у відповідності до вимог та процедури, визначеної Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" набув право на зайняття адвокатською діяльністю, отримавши відповідне свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту серії, має гарантоване вказаним Законом право на здійснення такої діяльності.

Враховуючи встановлені судом першої інстанції порушення ВКДКА під час прийняття скарги Заступника Голови Ради адвокатів України Кухаря О.І. на рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області в частині, що стосується прийняття відповідних рішень стосовно позивача, та, як наслідок, безпідставне та необґрунтоване прийняття спірного рішення, колегія суддів також вважає, що це є самостійною та достатньою підставою для визнання протиправним та скасування рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

Вказана правова позиція відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду щодо оскарження актів індивідуальної дії, яка міститься у постановах від 16 жовтня 2018 року по справі №9901/415/18 та від 18 грудня 2018 року по справі №9901/657/18, а також у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2020 року по справі №640/12695/19, від 31 березня 2021 року по справі №640/17408/19.

Також колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 10 червня 2021 року по справі №826/15590/15, оскільки предметом розгляду у названій справі було визнання протиправним та скасувати рішення ВКДКА та зобов`язання відповідача (ВКДКА) повторно належним чином розглянути у відкритому засіданні питання про порушення дисциплінарної справи відносно адвоката, що є відміннім від предмету розгляду у даній адміністративній справі.

Щодо доводів апелянта про не розглянуто в належний спосіб клопотання відповідача про витребування доказів, про залучення третіх осіб та про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 243 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань: 1) залишення позовної заяви без руху; 2) повернення позовної заяви; 3) відкриття провадження в адміністративній справі; 4) об`єднання справ та роз`єднання позовних вимог; 5) забезпечення доказів; 6) визначення розміру судових витрат; 7) продовження та поновлення процесуальних строків; 8) передачі адміністративної справи до іншого адміністративного суду; 9) забезпечення позову; 10) призначення експертизи; 11) виправлення описок і очевидних арифметичних помилок; 12) відмови в ухваленні додаткового судового рішення; 13) роз`яснення судового рішення; 14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі; 16) залишення позовної заяви без розгляду.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції розглянув подані відповідачем клопотання, дійшовши наступних висновків:

- предметом та підставами позову в даному випадку є незгода позивача з прийнятими відповідачем рішеннями, які стосуються виключно прав та обов`язків позивача та жодним чином не зачіпають права ані Ради адвокатів України, ані Кухаря О.І , як Заступника Голови Ради адвокатів України, оскільки оскаржувані у даній адміністративній справі рішення стосуються виключно, прав та обов`язків позивача;

- представником відповідача не вказано у клопотанні, яких саме доказів не вистачає у матеріалах даної адміністративної справи для прийняття рішення суду по суті, як і не зазначено, які ще обставини, окрім тих, що були встановлені відповідачем під час розгляду скарги, можуть підтвердити досліджені відповідачем матеріали кваліфікаційної справи позивача, або які доводи позивача можуть бути спростовані матеріалами кваліфікаційної справи;

- предмет спору у вказаній адміністративній справі не підпадає під вичерпний перелік справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, в свою чергу, лише один намір представника відповідача бути присутнім в судовому засіданні не є належним чином вмотивованими та обґрунтованими підставами, які дозволяють суду дійти висновку про неможливість розгляду даної адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 243 КАС України не є обов`язковим викладення окремим документом результатів поданих позивачем заяв, відповідно доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції невірно здійснено розподіл судових витрат то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як зазначено вище рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 липня 2021 року про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 06 вересня 2019 року про допуск ОСОБА_1 до складання кваліфікаційного іспиту;

- визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 01 листопада 2021 року про скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Луганської області від 12 вересня 2019 року № 65 про затвердження результатів кваліфікаційного іспиту та про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про складання кваліфікаційного іспиту;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2724 грн. 00 коп.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що визначена судом сума є необґрунтованою та завищено, оскільки судом задоволено дві вимоги позивача, водночас стягнуто судовий збір за три вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI у редакції, яка діяла на момент подання позову до суду першої інстанції, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, складала 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ч. 1 зазначеної статті передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2021 року приписами Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено п`ять вимог немайнового характеру про визнання визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.

З урахуванням викладено судовий збір за подання позовної заяви складає 4540,00 грн. (2270,00 грн. х 0,4 х 5).

Отже з урахуванням задоволених вимог на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, водночас суд першої інстанції не вірно розрахував суму судового збору що підлягає стягненню з відповідача, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в зазначеній частині.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року скасувати в частині стягнення на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, ) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

Прийняти у вказаній частині нове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_1 ) за рахунок Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3, поверх 5, ) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено "29" червня 2022 року.