Справа № 420/13730/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 22.07.2021 року ВП №60628758.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в провадженні Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №60628758 з примусового виконання виконавчого листа №522/17680/18, виданого 07.11.2019 р. Приморським районним судом м. Одеси про зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09:00 до 11:00 у присутності матері ОСОБА_1 .

Позивач вказала, що у зв`язку з тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2019 року було встановлено лише час побачення батька з дитиною, проте не було визначено місце побачення, державним виконавцем було прийнято постанову про визначення місця побачення з дитиною від 05.07.2021 р., якою визначено місце побачення з дитиною за адресою фактичного проживання стягувача: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначила, що з оскаржуваної постанови вбачається, що 18 та 19 липня 2021 року державний виконавець Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Франчук М.А. здійснювала виконавчі дії за місцем, визначеним нею в оскаржуваній постанові за адресою: АДРЕСА_1 та складено Акт державного виконавця про те, що зустрічі не відбулися, у зв`язку із чим прийнято рішення про накладення штрафу.

Позивач вказала, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , а фактично проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_3 .

У зв`язку із цим виконавче провадження відкрито Першим Приморським ВДВС у м. Одесі за заявою стягувача за місцем проживання ОСОБА_1 .

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 не змінювала місце проживання.

Як вбачається з постанови про накладення штрафу, державним виконавцем вчинялись виконавчі дії на території Овідіопольського району Одеської області, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, а саме: Овідіопольського районного ВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Позивач зазначила, що дії державного виконавця Першого Приморського ВДВС у м. Одесі Франчук М.А. стосовно вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби без наявності передбачених законом підстав здійснені державним виконавцем з перевищенням службових повноважень.

Позивач вказала, що рішенням суду встановлено побачення батька з дитиною кожну суботу та неділю з 09:00 до 11:00.

Державний виконавець визначив місце побачення з дитиною 05.07.2021 року.

Проте 10 та 11 липня 2021 року з невідомих причин нею не вчинялись виконавчі дії щодо перевірки виконання рішення суду. Натомість такі дії вчинені були 18 та 19 липня 2021 року, хоча наступними вихідними днями були 17 та 18 липня.

Позивач зазначила, що вчинення виконавчих дій 19 липня 2021 року виходить за межі повноважень державного виконавця Приморського ВДВС Франчук М.А. у ВП № 60628758.

Державний виконавець, приймаючи на власний розсуд рішення щодо вчинення чи не вчинення виконавчих дій у конкретні дні, які зазначені у рішенні суду, не повідомляє боржника про такі рішення.

ОСОБА_1 разом з малолітньою дитиною проживає в АДРЕСА_4 , а державний виконавець визначив місце побачення з дитиною у Овідіопольському районі Одеської області, тобто не за місцем проживання боржника.

Оскільки державний виконавець визначила місце виконання рішення не за місцем перебування ОСОБА_1 , остання не мала змоги кожної суботи та неділі їздити за визначеною виконавцем адресою. Крім того, необхідно враховувати, що територія ж/м «Совіньон» огороджена парканом, а вільний доступ на територію для осіб, які там не проживають є неможливим без дозволу власника нерухомого майна.

Таким чином, державним виконавцем створені умови, за яких можливість виконання ОСОБА_1 рішення суду фактично залежить від дій третіх осіб.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 19.08.2021 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, відмовлено у залученні до участі у справі як третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19.08.2021 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №522/17680/18.

Ухвалою від 02.11.2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про поновлення провадження у справі.

У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Токмілової Л.М., згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2022 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.

Ухвалою від 17.05.2022 року суддею Андрухівим В.В. прийнято до провадження справу №420/13730/21.

Ухвалою від 10.06.2022 року за заявою позивача провадження у справі поновлено. Викликано сторони у судове засідання на 17 червня 2022 року на 10:00 год. відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.268 КАС України.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції заяв не подавали, про причини неявки суд не повідомили.

Частиною 3 ст.268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

14.01.2019 року Приморський районний суд м. Одеси у справі №522/17680/18 прийняв рішення, яким зобов`язав ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 09:00 до 11:00 у присутності матері ОСОБА_1 . У дні народження та святкові дні зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків (а.с. 73-77, т. 1).

Відповідно до постанови Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, дане рішення набрало законної сили (а.с. 78-83, т. 1).

07.11.2019 року Приморський районний суд м. Одеси видав виконавчий лист у справі №522/17680/18 (а.с. 87-88, т. 1).

За заявою стягувача ОСОБА_2 від 15.11.2019 року Перший Приморський відділ ДВС відкрив виконавче провадження №60628758 щодо виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №522/17680/18 від 07.11.2019 року (а.с. 89-90, т. 1).

05.07.2021 року головний державний виконавець Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. прийняла постанову про визначення місця побачення з дитиною, якою визначила місце зустрічі стягувача ОСОБА_2 зі своєю дитиною ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12, т. 1).

Також у постанові державний виконавець постановив провести виконання та супровід виконання рішення суду №522/17680/21 від 07.11.2019 року, виданий Приморським районним судом м. Одеси при проведенні зустрічей батька ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3 за наступною адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_3

12.07.2021 року постанова державного виконавця від 05.07.2021 року була оскаржена до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.09.2021 року постанову державного виконавця Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. про визначення місця побачення з дитиною від 05.07.2021 року у виконавчому провадженні № 60628758 визнано неправомірною та скасовано.

Вказана ухвала відповідно до норм ч.1 ст.361 ЦПК України набрала законної сили негайно після її проголошення, тобто 17.09.2021 року.

Також судом встановлено, що 22.07.2021 року головним державним виконавцем Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Франчук М.А. винесено постанову ВП №60628758 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 1700 грн. (а.с. 10, т. 1).

У постанові вказано, що 18.07.2021 року та 19.07.2021 року головним державним виконавцем Першого Приморського ВДВС у місті. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , з метою перевірки виконання рішення суду боржником, а саме: щодо зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню батька ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 , визначивши спосіб участі батька у вихованні дитини, шляхом встановлення систематичних зустрічей батька з дитиною кожної суботи та неділі з 9:00 до 11:00 у присутності матері ОСОБА_1 . У дні народження та святкові дні зустрічі батька з дитиною за попередньою домовленістю батьків. Вказано, що 18.07.2021 року та 19.07.2021 року боржник ОСОБА_1 з дитиною на зустрічі не прийшла, про що було складено акти державного виконавця. Рішення суду не виконано.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIIІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (п.1); накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.16).

Згідно статті 64-1 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

Згідно із статтею 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення

Порядок виконання судових рішень визначений, окрім Закону №1404, також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (далі Інструкція №512/5).

Так, відповідно до п.5 розділу ІХ Інструкції № 512/5 якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною. Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Згідно з п.п. 8, 9 розділу ІХ Інструкції № 512/5 державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону №1404.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною четвертою статті 64-1 Закону №1404. При кожному наступному невиконанні боржником зазначеного рішення державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною четвертою статті 64-1 Закону №1404.

Як вбачається з матеріалів справи, у мотивувальній частині постанови державного виконавця про накладення штрафу зазначено лише про те, що 18 та 19 липня 2021 року боржник з дитиною на зустрічі не прийшла.

Проте, державний виконавець при прийнятті постанови щодо накладення на ОСОБА_1 штрафу не встановлювала обставину поважності або не поважності не виконання боржником рішення.

Варто також зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що встановлений статтею 75 Закону № 1404-VIII, можливо тільки у випадку встановлення державним виконавцем відсутності поважних причин.

Пункт 7 розділу І Інструкції № 512/5 зобов`язує державного виконавця в мотивувальній частині постанови про накладення штрафу зазначати мотиви, з яких виконавець дійшов певних висновків.

Суд зазначає про відсутність такої мотивації в оскаржуваній постанові, яка є актом правозастосування.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, до такого акта висуваються вимоги про обов`язок наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Також суд бере до уваги, що вчинення державним виконавцем виконавчих дій 18 та 19 липня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , відбувалось вже після того, як до Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі було надіслано повідомлення про оскарження постанови про визначення місця побачення з дитиною та одночасно з винесенням Приморським районним судом м. Одеси ухвали від 19.07.2021 р. про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_1 .

Як зазначено судом вище, Приморський районний суд м. Одеси, розглядаючи спір з приводу законності постанови державного виконавця про визначення місця побачення з дитиною від 05.07.2021 р., ухвалою від 17.09.2021 року у справі № 522/17680/18 визнав її неправомірною та скасував.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (пункт 70).

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, чого в цій справі відповідачем зроблено не було.

За таких обставин, враховуючи недотримання відповідачем принципу чіткості, зрозумілості, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії, яким є оскаржувана постанова, а також скасування Приморським районним судом м.Одеси постанови державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 5 липня 2021 року у виконавчому провадженні №60628758 про визначення місця побачення з дитиною, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та про необхідність їх задоволення.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

З огляду на вищевикладене, оскаржувана постанова Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.07.2021 року ВП №60628758 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн. є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, ч.9 ст.205, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: вул. Польський узвіз, 6, м. Одеса, 65005, ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.07.2021 року ВП №60628758 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: вул. Польський узвіз, 6, м. Одеса, 65005, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів