Справа № 522/23771/21
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/23771/21
Головуючий в 1 інстанції: Ковтун Ю.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідача Кравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді за участю секретряКоваля М.П. Тимінської Д.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05 травня 2022 року по справі № 522/23771/21 прийнятого у письмовому провадженні у складі судді Ковтун Ю.І. за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України, Інспектора взводу 21 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Зеленецького Миколи Богдановича про скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

I. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

10 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України, Інспектора взводу 21 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України старшого лейтенанта поліції Зеленецького Миколи Богдановича та просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора взводу 21 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зеленецького Миколи Богдановича серії БАБ № 128202 від 06.12.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за ст. 122 ч. 2 КУпАІІ, а провадження у справі закрити.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05 травня 2022 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

II. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05 травня 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просило його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що порушено його право на захист своїх прав щодо його бажання про присутність адвоката .

Відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення водієм правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Порушення справи про адміністративне правопорушення вчинюється за наслідками адміністративного проступку. Зазначені дії закріплюються складанням протоколу, що є єдиною підставою для розгляду адміністративної справи про будь-яке правопорушення. Інші документи не є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, але на їх основі може бути складено протокол.

У цьому випадку суд також не врахував доводи позивача, вимоги Конституції України, КУпАП, КАС України, рішення ЄСПЛ, Конвенцію та інші нормативні акти, що є підставою для скасування судового рішення.

В працівника поліції були відсутні об`єктивні дані та докази, про те, що зафіксований автомобіль на відеозаписі є автомобілем позивача, так я доказом цього мають бути видимі номерні знаки автомобіля, або ж зображення водія який був за кермом.

У матеріалах адміністративної справи знаходиться рапорт інспектора поліції, який судом не може бути взятим до уваги.

Саме таку позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 524/4668/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/89488927), колегія суддів звертає увагу на те, що суди обґрунтовано не взяли до уваги рапорт інспектора поліції на ім`я начальника УПП, зважаючи на те, що він є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин. Рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень.

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд й у постанові від 20 травня 2020 року, справа № 524/5741/16-а (http://reyestr.court.gov.ua/Review/89325656), де суд задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім рапорту інспектора патрульної поліції суду не надано. Однак, у розумінні статті 251 КУпАП, в той час як рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом учинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП.

Разом з тим на відеозаписі чітко видно, що інспектор поліції в категоричній формі стверджує, що ним буде складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення, але при цьому той не повідомив, що перед складанням згаданої постанови буде здійснюватися розгляд адміністративної справи із зазначенням особи, яка буде проводити розгляд справи, дату, годину та місце розгляду справи, не з`ясував прізвища, імя та по-батькові позивача, місця проживання та іншого, як це вимагається ст. 279 КУпАП та Розділом III ІНСТРУКЦІЯ з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте другий примірник не складено, а написано під копірку, що не може свідчити саме про складання постанови, як це зазначено вище. У зв`язку з цим другий примірник постанови не є екземпляром, оскільки його текст не завжди можна прочитати дослівно і окремі слова є незрозумілими, що також позбавляє можливості здійснити належний захист саме при складані постанові на місці.

Інспектором також не надано квитанції про сплату штрафу за винесеною постановою, оскільки відірвав її від примірника позивача і відомості з реквізитами у нього відсутні. Не дивлячись на це суд стверджує, що позивачу була надана квитанція про сплату штрафу, хоча на відеозаписі чітко видно як мені вручається копія постанови без квитанції.

В рішенні суду зазначено, що розгляд проводиться без участі відповідачів, оскільки у відзиві Управління патрульної поліиії в Тернопільській області просило здійснити розгляд справи без їхньої участі. Проте в матеріалах справи відсутні відомості про те. що відповідач - інспектор Зелененький М.Б. був належним чином повідомлений про день та годину слухання, а також у справі відсутні відомості, що той бажає слухати справу без його участі.

Вказані обставини є грубим порушенням норм процесуального права, зокрема ст. 268 КУпАП та згаданої вище Інструкції, що також є підставою для скасування судового рішення.

Таким чином судом не в повному обсязі досліджено матеріали справи, зокрема не досліджено матеріал, що подані мною, та не надано їм оцінки і в рішенні суду цього не зазначено, що свідчить про неповноту та не об`єктивність, які привели до невірних висновків та незаконного рішення, яке і підлягає скасуванню.

15.06.2022 року до апеляційного суду надійшов відзив відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення. А рішення першої інстанції без змін.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2022 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.06.2022 року о 12:00 год.

22.06.2022 року з 8.00 були виявлені ознаки кібератаки на інформаційні ресурси П`ятого апеляційного адміністративного суду та було здійснено відключення електроживлення суду , тому відсутній зв`язок з державним підприємством "Інформаційні судові системи", яка забезпечує П`ятий апеляційний адміністративний суд ресурсом інтернет і доступом до сервісів ДСС, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 29.06.2022 року о 12.30 год.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що 06 грудня 2021 року Інспектором взводу 21 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції України старшим лейтенантом поліції Зеленецьким М.Б. було винесено постанову серії БАБ № 128202 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Із зазначеної постанови вбачається, що 06 грудня 2021 року о 12 годині 28 хвилин позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом AUDI А2, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі М-30 Стрий Ізварин 162 км., здійснив обгін виїхавши на зустрічну смугу руху на крутому повороті, де обмежена оглядовість, чим порушив вимоги п. 14.6 (г) Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП України та до нього було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.11).

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

Конституція України:

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення( надалі КУпАП) порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 1 ст. 222 КУпАП ,органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 277 КУпАП ,справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 422, частиною першою статті 44, статтями 441, 1061, 1062, 162, 17210 - 17220, 173, 1731, 1732, 178,185, частиною першою статті 1853, статтями 1857, 18510, 18822, 203 - 2061, розглядаються протягом доби, статтями 146, 160, 1851, 2127 - 21220 - у триденний строк, статтями 461, 51, 1669, 176 і 18834 - у п`ятиденний строк, статтями 101 - 103 цього Кодексу - у семиденний строк.

Законами України може бути передбачено й інші строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення мають враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст.393 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно п.17 розділу ІV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376 ,зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 р. за № 1496/27941( надалі Інструкція № 1376), яка встановлює порядок оформлення в органах Національної поліції України, у тому числі в їх структурних (відокремлених) підрозділах (далі - органи поліції), матеріалів про адміністративні правопорушення, порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також визначає порядок контролю за дотриманням законодавства під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення (крім правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), відповідно до статті 293 КУпАП посадова особа органу поліції, уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення, при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість її винесення і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову по справі про адміністративне правопорушення без зміни, а скаргу без задоволення та виносить рішення щодо залишення постанови по справі про адміністративне правопорушення без змін, а скарги або подання прокурора без задоволення (додаток 10);

2) скасовує постанову по справі про адміністративне правопорушення і надсилає справу на новий розгляд та виносить рішення щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та надсилання справи на новий розгляд (додаток 11);

3) скасовує постанову по справі про адміністративне правопорушення і закриває справу та виносить рішення щодо скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення і закриття справи (додаток 12);

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, але без посилення стягнення, та виносить рішення щодо зміни заходу стягнення (додаток 13).

Згідно п.18 розділу ІV Інструкції № 1376 ,копія рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі, щодо якої її винесено, у той самий строк копія постанови надсилається потерпілому на його прохання.

Згідно п.1,2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справУкраїни від 07.11.2015 № 1395 ,зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 ( надалі Інструкція № 1395), яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р.(далі ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху, обгін - це випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху; обмежена оглядовість - видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами.

Відповідно до п. 14.6 (г) обгін заборонено: у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

У відповідності до положень розділу 34 Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки).

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р.( далі - Інструкція № 1395)

Згідно п. 10 Інструкції № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р).

Однак, статтю 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Апеляційний суд звертає увагу, що як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію про фіксацію правопорушення та щодо технічного засобу, яким здійснено відеозапис, а саме: правопорушення зафіксоване автоматичному режимі за допомогою технічного засобу ВО00025, ВО 00084 з відео знімків з яких вбачається рух автомобіля AUDI A2 реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Зокрема, апеляційний суд звертає увагу, що приписами ч.3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 11 грудня 2019 року по справі №761/41786/16-а.

З відеозаписів зі службового відеореєстратора (відео файл DSJХ 84) вбачається, що транспортний засіб здійснив обгін вантажного транспортного засобу на ділянці з обмеженою оглядовістю, який в подальшому був зупинений працівниками поліції та за кермом перебував позивач.

З відеозапису з боді-камери інспектора УПП (відеофайл DSJХ 25) вбачається, що позивач не заперечував, що даним транспортним засобом дійсно керував він, позивач лише пояснив, що це був не обгін автомобілю КАМАЗ, а об`їзд, крім того, вказаний факт був визнаний позивачем-апелянтом під час апеляційного розгляду.

Щодо посилання позивача, що у працівника поліції були відсутні об`єктивні дані та докази, про те, що зафіксований автомобіль на відеозаписі є автомобілем позивача, так я доказом цього мають бути видимі номерні знаки автомобіля, або ж зображення водія який був за кермом, суд зазначає, що апелянтом у судовому засіданні визнано факт проїзду вздовж авто, яке почало рухатись по узбіччю, але позивач вважає, що не здійснював правопорушення.

Матеріалами справи підтверджується, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БАБ № 128202 від 06.12.2021 року, винесена інспектором роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом Зелененьким М.Б. на підставі інформаційних файлів за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Щодо складання протоколу, що є єдиною підставою для розгляду адміністративної справи про будь-яке правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.5 ст. 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також Конституційний Суд України у п. 2.3 мотивувальної частини рішення від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначив, що у ч.ч. 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Щодо посилання позивача, що у працівника поліції були відсутні об`єктивні дані та докази, про те, що зафіксований автомобіль на відеозаписі є автомобілем позивача, так я доказом цього мають бути видимі номерні знаки автомобіля, або ж зображення водія який був за кермом, суд зазначає, що апелянтом у судовому засіданні визнано факт проїзду вздовж авто, яке почало рухатись по узбіччю, але позивач вважає, що не здійснював правопорушення.

Щодо посилання позивача на те, що другий примірник постанови не складено, а написано під копірку, що не можу свідчити про складання постанови у відповідності до вимог ст.268 КУпАП, текст такої постанови не завжди можна прочитати, окремі слова є незрозумілими, то суд зазначає наступне.

Вимог щодо виготовлення копії постанови п. 10 розділу XV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі не містить. Неякісна копія постанови не є підставою для визнання постанови протиправною та її скасування.

Щодо ненадання правової допомоги: на час виникнення спірних відносин законодавством було передбачено спрощену процедуру розгляду посадовою особою УПП справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 122 КУпАП. Вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу.

Крім того, суд зазначає, що реалізація права позивача щодо можливості скористатися правовою допомогою забезпечується під час оскарження безпосередньо рішення суб`єкта владних повноважень у суді.

Поліцейські не є суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги, чинним законодавством встановлена чітка процедура отримання такого виду правової допомоги, по- третє, працівники поліції повинні особисто повідомляти бюро з надання безоплатної правової допомоги лише у випадку затримання особи.

Як вбачається з матеріалів відеофіксації, позивачу працівниками поліції були роз`яснені права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та наголошено на тому, що у випадку намірів скористатися правової допомогою він може особисто зв`язатися з адвокатом в телефонному режимі чи викликати його на місце розгляду справи.

Щодо відсутності відомостей про те, що відповідач - інспектор Зелененький М.Б. був належним чином повідомлений про день та годину слухання:

В свою чергу інспектор Зелененький М.Б. є працівником Управління патрульної поліції в Тернопільській області, тобто посадовою особою органів внутрішніх справ- Управління патрульної поліції в Тернопільській області, якому делеговані повноваження щодо виконання своїх службових обов`язків. Тобто, в даному випадку Управління є відповідачем по справі, яке було сповіщено належним чином та просило справу розглядати у їх відсутність.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини ,на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд вважає, що відповідачем доведено законність та обґрунтованість винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП, та законність дій щодо її складення.

Позивачем ,навпаки ,не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів щодо нескоєння правопорушення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Таким чином, враховуючи принцип верховенства права, презумпцію правомірності дій фізичної особи ,правову позицію Верховного Суду, практику ЄСПЛ, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні адміністративного позову та правомірності постанови , серії БАБ № 128202 від 06.12.2021 року за ч.2 ст.122 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП .

(2) Висновки апеляційного суду:

Судом 1-ої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладених у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, правильно застосовані та додержані норми матеріального та процесуального права, справу розглянуто повноважним складом суду, суд не приймав рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі, судове рішення прийнятне та підписано суддею, який зазначений у судовому рішенні.

Апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду 1-ої інстанції та задоволення апеляційної скарги , а також , що не підлягають стягненню чи перерозподілу судові витрати понесені , у зв`язку із прийняттям судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. 3, 6, 7,139,229,242, 271,272, 286,302,308, 309, 310,315, 316, 321,322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення , рішення Приморського районного суду м.Одеси від 05 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає .

Повне рішення складене та підписане 29.06.2022 року

Головуючий суддя Кравець О.О.
Судді Коваль М.П. Зуєва Л.Є.