Справа № 160/12884/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2022 року м. Дніпросправа № 160/12884/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року (головуючий суддя Дєєв М.В.)

у справі № 160/12884/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРИЗТОЛЬ»

до Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «БРИЗТОЛЬ» звернулося до суду з адміністративним позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UА100310/2021/000025/2 від 30.03.2021, прийняте Київською митницею Держмитслужби.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з метою митного оформлення товару подав митну декларацію разом з усіма документами, необхідними для визначення митної вартості за ціною зовнішньоекономічного контракту. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Відповідач без достатніх для цього підстав відмовив позивачу у митному оформленні товарів та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору. Суд також звернув увагу, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що наданий позивачем лист компанії Global Sales AS на підтвердження витрат на страхування оцінюваних товарів не може бути належним та допустимим доказом без повного та достовірного перекладу. Також відповідач наполягає, що всупереч положенням ст.ст. 52, 58 МК України, позивачем не включено до митної вартості оплату експедиційних послуг. Крім того, декларантом не підтверджені відомості щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за імпортовані товари.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто за правилами ст. 311 КАС України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, основним видом діяльності позивача - ТОВ «БРИЗТОЛЬ» за КВЕД є: 46.38 Оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.

22.07.2020 між ТОВ «БРИЗТОЛЬ» (Покупець) та компанією Global Sales AS, Норвегія, (Продавець) укладений контракт №22072020, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується поставити Покупцю, а Покупець прийняти та оплатити на умовах, викладених у контракті, продукцію (далі - товар) відповідно до Проформи Інвойсу (Інвойсу), які є невід`ємною частиною контракту (а.с. 43-46).

Відповідно до п. 2.1 контракту ціна товару за одиницю і по позиціям фіксується у Проформі Інвойсі (Інвойсі). Відповідно до п. 2.2 контракту загальна сума контракту - 1000000,00 USD.

Відповідно до Інвойсу №10002777 до контракту загальна вартість товару становить 38707,50 Доларів США, умови поставки CIF Klaipeda.

19.03.2021 на виконання умов контракту та Інвойсу позивачем здійснено по реквізитам Продавця попередню оплату у сумі 38707,50 доларів США, що складає 100% від загальної вартості товару. Факт оплати підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 58 від 19.03.2021 (а.с. 36-37).

З метою митного оформлення товару, отриманого на виконання умов контракту від 22.07.2020 №22072020, позивачем подано до Київської митниці Держмитслужби митну декларацію від 29.03.2021 №UA100310/2021/408155 на товар: Риба свіжоморожена - Скумбрія (Frozen Mackerel WR/лат. Scomber Scombrus), ціла, розмірний ряд 500+г. Риба не патрана, без додання харчових добавок та приправ, без вмісту складових сумішей, не піддана тепловій і кулінарній обробці, не консервована, упакована в 975 картонних коробів, укладена на палети. Виробник: Global Floro AS (SF-225). На коробі міститься напис: Seafood from Norway. Відповідно до графи 45 МД, Позивачем статичну вартість Товару зазначено у сумі 218913,50 грн. (а.с. 13-14).

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, визначена декларантом за ціною контракту щодо товару, який імпортується.

На підтвердження митної вартості товару підприємством разом з митною декларацією надано митному органу документи, перелік яких зазначений в гр. 44 митних декларацій, а саме: Сертифікат якості б/н від 15.03.20201, Рахунок-фактура (інвойс) №10002776 від 15.03.2021, Автотранспортна накладна №006000 від 23.03.2021, Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво №LT0272080/L2-6145 від 23.03.2021, Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво №LT0276214/L2-6122 від 23.03.2021, Сертифікат про проходження товару №AR420685594 від 16.03.2021, Платіжний документ, що підтверджує вартість товару №58 від 19.03.2021, Рахунок-фактура пронадання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №276 від 25.03.2021, Документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 25.03.2021, Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №22032021-1 від 22.03.2021, Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 11,03.2021, Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 26.07.2020, Контракт №22072020 від 22.07.2020, Договір про надання послуг митного брокера №7/8-11 від 04.11.2020, Договір (контракт) про перевезення №20/02-3TR від 13.02.2020, Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів №6767414 від 26.03.2021, Копія митної декларації країни відправлення №21LTLU9000EKG00033 від 24.03.2021.

За результатами розгляду наданих декларантом документів встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та

відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Керуючись положеннями ч.2, 3 ст.53, ч.5 ст.54 МК України, декларанту запропоновано надати до митного органу додаткові, зазначені митним органом, документи, про що позивачу направлено електронне повідомлення.

На виконання вказаного електронного повідомлення позивачем відповідачу листом за вих. № 1 від 30.03.2021 надано додаткові документи, а саме: договір № 22-03 від 22.03.2021; лист про страхування виробником б/н від 13.01.2021. Одночасно позивач повідомив митний орган про неможливість подання інших документів.

За результатом проведеної митної оцінки та проведених консультації між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митному органі, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА100310/2021/000025/2 від 30.03.2021, згідно якому митним органом митна вартість товару визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64 МК України.

Підставою для прийняття цього рішення стали вирновки відповідача, що надані документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема: « 1) Згідно до Правил Інкотермс 2010 при умовах поставки СІF продавець зобов`язаний за власний рахунок застрахувати вантаж принаймні з мінімальним страховим покриттям. З наданих документів не підтверджено вартість страхування та його розмір. Таким чином, така складова митної вартості як витрати на страхування оцінюваних товарів не підтверджена документально, що суперечить вимогам частини 10 статті 58 Кодексу; 2) Товар постачається на умовах поставки СІF - Клайпеда. Відповідно до Інкотермс вважається, що продавець виконав свої обов`язки по поставці, коли застрахований та зафрахтований ним товар розміщений на борту судна для доставки в порт призначення. В поданих документах відсутні відомості щодо розміру витрат на розвантаження товару з борту судна та завантаження в пред`явлений транспортний засіб, які понесені покупцем; 3) в поданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення вказаний відправник UAB "VPA LOGISTICS", а у митній декларації та товаросупровідних документах вказаний відправник товару - UAB "Green Transport". Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надані рахунок на оплату транспортних послуг від 25.03.2021 №276, довідку про транспортні витрати від 25.03.2021 б/н, видані ТОВ «Євростар Транс». Також декларантом наданий договір про надання транспортних та транспортно - експедиційних послуг від 13.02.2020 №20/02-ЗТР, складений між ТОВ «Бризтоль» та ТОВ «Євростар Транс». В той же час перевізником товару є ТОВ «Авторомі - Транс», про що зазначено в CMR від 23.03.2021 №006000. Тобто відбулось залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак, документи, передбачені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 та які видані суб`єктами господарювання, що залучалися безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування не надавались 4) рахунок на оплату транспортних послуг від 25.03.2021 №276 містить інформацію про розмір експедиційної винагороди. Але він не включений декларантом до митної вартості товару. Експедиційна винагорода повинна бути включена до митної вартості товару у зв 'язку з тим, що ця винагорода не розподілена на експедиційну винагороду за межами митної території України та по території України.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких міститься у вказаній нормі.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

За правилами ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55).

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч.7 ст.55).

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються (ч.8 ст.55).

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55).

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

За правилами ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Отже орган доходів і зборів наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.

Судом встановлено, що в спірному випадку декларант для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подав разом з митною декларацією документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а також додаткові документи в порядку ч.3 ст.53, ч.8 ст.55 МК України.

В результаті дослідження поданих позивачем митному органу документів, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.

З приводу доводів відповідача, що така складова митної вартості як витрати на страхування оцінювальних товарів не підтверджена документально, суд першої інстанціії правильно встановив, що в спірному випадку товар постачається на умовах поставки CIF Клайпеда.

Відповідно до Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560 у редакції з 01.01.2011 (Incoterms 2010) CIF(Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

У разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення транспортування товару (оплати фрахту) до порту відвантаження та страхування проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, тобто вартість страхування включаються до ціни товару, який постачається на умовах CIF згідно з Incoterms 2010.

У відповідності до пункту 7 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на страхування цих товарів.

В даному випадкау відповідно до листа, отриманого позивачем від компанії GLOBAL Sales AS та який надавався митному органу, страховою компанією Berkley Insurance Nordic видано сертифікат страхування товару, який належить компанії GLOBAL Sales AS, період страхування з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року. Предметом страхування, зокрема, є риба та морепродукти, обсяг страхової відповідальності компанії Berkley Insurance Nordic визначено в сертифікаті страхування від 13.01.2021.

Таким чином, за вставновлених судом і не спростованих відповідачем обставин продавцем за власний рахунок застраховано вантаж, вартість страхування включена до ціни товару, сплачуваної позивачем, відповідно, така складова митної вартості як витрати на страхування оцінювальних товарів підтверджена наданими декларантом документами.

Щодо відсутності відомостей про розмір витрат на розвантаження товару з борту судна та завантаження в пред`явлений транспортний засіб, які понесені покупцем та щодо підтвердження транспортних витрат та їх не включення до митної вартості товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов поставки CIF Інкотермс рахується, що продавець виконав свої обов`язки по поставці, коли застрахований та зафрахтований ним товар розміщений на борту судна для доставки в порт призначення.

Пограничним переходом в даному випадку відповідно наданим декларантом документам є пост Нові Яриловичи. Позивачем до митної вартості товару включені транспортні витрати по доставці товару по маршруту Клапеда-Литва - п/п Нові Яриловичи, при цьому послуга розвантаження товару з борту судна та завантаження в пред`явлений транспортний засіб входить до загальної вартості товару, сплаченої споживачем постачальнику.

Вартість подальшого перевезення товару із Нових Яриловичей до м. Суми та супутні експедиційні послуги не можуть включатися до митної вартості товару відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, так як вказані послуги надавалися позивачу вже на території України, після виконання постачальником своїх зобов`язань по контракту на передбачених в ньому та інвойсах умовах.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновуку, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

Таким чином, у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд першої інстанції також слушно зауважив, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування відповідачем, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не може слугувати підставою для відмови в митному оформленні товару.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, відповідач повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Проте, відповідачем не вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема, не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено, чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення цих складових.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача, що у наданих до митного оформлення документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають дійсності.

З приводу доводів відповідача в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, що визначена ним митна вартість товару ґрунтується на митній вартості товару за іншими митними деклараціями від 05.03.2021 №UA100530/2021/309745, від 18.03.2021 №UA100530/2021/312051, суд першої інстанції правильно встановив, що відповідач не зазначив, яким саме за якісними характеристиками (подібним чи аналогічним) є товар, митне оформлення якого вже здійснене.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення невизначеного товару не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, і не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, а також не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості, оскільки вказана обставина не визначена в ст.58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів. Крім того, відповідачем не доведено, що за митними деклараціями, застосованими митним органом, товар постачався на тих же умовах, що товар, який імпортувався позивачем.

Виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Тому є правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UА100310/2021/000025/2 від 30.03.2021 за резервним методом є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі №160/12884/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко