Справа № 380/22710/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/22710/21 пров. № А/857/6039/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Большакової О.О.,

Гінди О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року (суддя Хома О.П., м.Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФУ у Львівській області), в якому просила: визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком, починаючи з 26.10.2021; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, починаючи з 26.10.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), як непрацюючому пенсіонеру не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, компенсацією втрати частини доходів за затримку виплати, починаючи з 26.10.2021 на день фактичної виплати затриманої пенсії; встановити спосіб виконання судового рішення шляхом зобов`язання відповідача виплачувати пенсію на вказаний позивачем банківський рахунок, відповідно до поданої представником позивача за довіреністю заяви від 21.09.2021 про виплату пенсії на банківський рахунок; допустити негайне виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення усієї суми боргу за пенсіями, починаючи з 20.10.2021 в день фактичної виплати; зобов`язати відповідача у 14-денний строк надати суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є громадянкою України, яка з 04.09.1995 постійно проживає в Ізраїлі. У встановленому законом порядку звернулася через представника, який діє на підставі нотаріально апостильованої довіреності, до відповідача з заявою від 20.10.2021 про призначення пенсії за віком.ГУ ПФУ у Львівській області листом від 12.11.2021 №16623-16462/Г-52/В-1300/21 повідомило про відсутність підстав для призначення пенсії. З посиланням на норми Конституції України, Закону № 1058-IV та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який затверджений Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) стверджує про протиправність поведінки ГУ ПФУ у Львівській області, яка порушує право позивача на призначення та отримання пенсії за віком.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 26.10.2021. Зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області розглянути повторно заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, згідно до поданої заяви від 26.10.2021 та прийняти за результатами її розгляду рішення, з урахування висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, його, фактично в частині задоволених позовних вимог, оскаржив відповідач , який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення, та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до пункту 1.5 Розділу 1 Порядку №22-1 передбачено, що заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або через законного представника. Зазначає, що заяви які подані відповідно до Порядку №22-1 реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, однак звернення позивачки зареєстроване не було. Відповідно, рішення про відмову ГУ ПФУ у Львівській області не приймалося, а тому дії відповідача не можуть бути предметом оскарження в суді, як такі, що є передчасними. Вказує, що позивачем не було додано жодного документа, які б підтверджували громадянство України відповідно до статті 5 Закону України Про громадянство України (далі Закон 2235-III). Зазначає, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому випадку, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, однак на сьогодні такого договору між Україною та Ізраїлем не існує.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України .

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою від 26.10.2021 про призначення пенсії за віком.

До вказаної заяви долучено такі документи: - свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 ; - паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 ; - довідка про реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_3 ; - трудова книжка; - Витяг довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формування - код 94; - нотаріальна довіреність на представника - №596 від 10.08.2021; - довідка з місця проживання в Україні до виїзду на ПМЖ №98; - заява про призначення пенсії; - довідка про заробітну плату №Г-2697/07-12; - свідоцтво про народження дитини Серії НОМЕР_4 ; - заява про виплату пенсії на банківські реквізити; - довідка ВАТ «Ощадбанк» про реквізити банківського рахунку; - лист про подачу заяви про призначення пенсії за віком від 26.10.2021.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 12.11.2021 №16623-16462/Г-52/В-1300/21 повідомило про відсутність підстав для призначення пенсії.

Відмова мотивована такими підставами.

Відповідно до пункту 2.9 Розділу ІІ Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Подані документи не містять відомостей про проживання (реєстрація) на території України заявника. Чинне законодавства не передбачає право особи на призначення пенсії за місцем колишнього проживання.

Відсутність реєстрації в електронному журналі звернень ІКІС ПФУ: Підсистемі «Звернення» заяви про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 за формою згідно з додатком до Порядку №22-1 та документів до неї.

Угода між Україною та Ізраїлем про соціальне забезпечення, яка підписана 28.09.2012, не набрала чинності, оскільки не прийшов процес її ратифікації.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася з позовом до суду.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як громадянин України, незалежно від його проживання в державі Ізраїль, вправі користуватися всіма конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод відповідач зобов`язаний призначити йому пенсію за віком.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Стаття 25 Конституції України гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюється Законом №1058-ІV.

Статтею 1 Закону №1058-ІV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частиною четвертою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком №22-1.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу).

Пунктом 2.1 Порядку визначено вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

Пунктом 2.9 Порядку № 22-1 передбачено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Згідно з пунктом 2.22 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт громадянина України (для громадян, які мають паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій,- довідка про реєстрацію місця проживання особи, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру»), тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - посвідка на постійне проживання, посвідчення на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист).

Відповідно до пункту 2.22 Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані, як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає кваліфікований електронний підпис. У випадку звернення за призначенням пенсії через вебпортал з використанням електронної системи BankID для виплати пенсії заявник або представник заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законний представник пред`являє до органу, що призначає пенсію, оригінали сканованих копій документів, що підтверджують право на пенсію.

Стосовно твердження апелянта, що заява про призначення пенсії має подаватися пенсіонером особисто або через законного представника, а не представником за довіреністю, апеляційний суд зазначає наступне.

Жоден з пунктів Порядку №22-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін «заявник», на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1.

Відтак, звернення в даному випадку представником за довіреністю, не може бути підставою для відмови пенсійним органом.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 20 січня 2022 року у справі №280/4551/21.

Стосовно твердження апелянта, що позивачем не додано жодного з документів, які б підтверджували громадянство України у відповідності до статті 5 Закону №2235-III.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону 2235-III документом, що підтверджує громадянство України є, в тому числі, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Як встановлено матеріалами справи, до заяви від 26.10.2021 подано паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_2 , виданого 25.08.2021, який підтверджує належність ОСОБА_1 до громадянства України.

Стосовно покликання апелянта на те, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому випадку, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Апеляційний суд відхиляє такі доводи з огляду на наступне.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія - в Україні чи за її межами, що також передбачено в статті 46 Конституції України.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 вбачається, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі №280/4551/21.

Стосовно покликання апелянта на те, що позивач із заявою про призначення пенсії встановленого зразка, за формою, згідно з Порядком №22-1 не зверталася, і рішення про відмову ГУ ПФУ у Львівській області не приймалось.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Згідно із пунктом 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Заява про призначення пенсії була прийнята відповідачем 26.10.2021 разом з усіма необхідними документами, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с. 43).

Разом з тим у цій розписці-повідомленні у полі Перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії відсутні записи.

Всупереч вказаним законодавчим вимогам, ГУ ПФУ у Львівській області рішення за наслідками розгляду поданої заяви від 26.10.2021 про призначення пенсії ОСОБА_1 не приймало. Натомість, заява позивача була розглянута в порядку Закону України Про звернення громадян.

.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідачем не досліджувалось питання щодо наявності або відсутності у позивача права, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, а лише давалась оцінка поданих позивачем документів на відповідність таких вимогам Закону №1058-IV та Порядку №22-1.

Дійсно, правильним є висновок про те, що в даному випадку, ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV та прийняти за результатами її розгляду рішення із врахуванням висновків суду.

В частині відмовлених позовних вимог судове рішення не оскаржується, відтак апеляційний суд позбавлений права робити висновки в цій частині

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволенні адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року в справі № 380/22710/21- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. О. Большакова
О. М. Гінда