Справа № 640/2151/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2151/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом до Міністерства у справах ветеранів України, Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів, тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб, оформлене протоколом Міжвідомчої комісії від 03.12.2020 №11 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та скасувати його;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено інвалідність, а саме на 1 січня 2020 року, з урахуванням виплаченої раніше суми в розмірі 172 890,00 грн. відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки таку допомогу не отримував, а отримував одноразову допомогу внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. При цьому, позивач вказує, що не просить виплатити дві одноразові допомоги, а фактично звернувся за доплатою одноразової грошової допомоги.

30 грудня 2021 року відповідно до штампу вхідної кореспонденції №56126, від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року - без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , відповідно до наказу Головного управління Національної поліції України у місті Києві від 29.05.2019 №519 о/с був звільнений зі служби в поліції згідно пункту 2 (через хворобу) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 31.05.2019.

Підставою для видачі вказаного наказу, серед іншого, є свідоцтво про хворобу №35, видане військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по місту Києву» 13.05.2019. В пункті 12 свідоцтва вказано, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції. Аналогічна інформація міститься в індивідуальній програмі реабілітації інваліда №1190/19 від 26.06.2019, а саме: група інвалідності - 2, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з проходженням служби в поліції.

За наслідком повторного огляду ОСОБА_1 19.08.2020 йому встановлено другу групу інвалідності з 18.08.2020 довічно, причина інвалідності - захворювання отримано під час безпосередньої участі в антитерористичній операції; інвалідність встановлено довічно (довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №437846).

Позивачем отримано одноразову грошову допомогу у зв`язку з проходженням служби в поліції у розмірі 172 890,00 грн.

10.09.2020 позивач звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою (вх. К-2597) про розгляд питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, внаслідок захворювання, одержаного під час участі в антитерористичній операції.

Рішенням Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера та деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яке оформлене протоколом від 03.12.2020 №11 вирішено відмовити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з підстав призначення йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліції» (далі - оскаржуване та/або спірне рішення).

Вважаючи рішення відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу не встановлювалась група інвалідності, а лише відбулась зміна причини інвалідності, при цьому позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», відповідач прийняв правомірне рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 7 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 11-13 частини другої статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

- військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) (далі - Порядок №336).

У пункті 2 Порядку №336 зазначені особи, які є одержувачами одноразової грошової допомоги.

Згідно підпункту 4 Порядку №336, у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.

За змістом листа Головного управління Національної поліції у місті Києві, позивач отримав одноразову грошову допомогу в розмірі 172890,00 грн. відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Нормами пункту 4 частини 1 статті 97 вищевказаного Закону передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Згідно пункту 9 розділу IV Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, у разі коли одержувачі ОГД одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про Національну поліцію», та одноразової грошової допомоги відповідно до інших актів законодавства України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав, за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу у 2019 році Головним управлінням Національної поліції у місті Києві призначена та виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановлення II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції у сумі 172890,00 грн.

Рішенням Госпітальною медичною (військово-лікарською) комісією від 20.05.2019 року №20 позивачу було встановлено «захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції». Після повторного огляду медико-соціальною експертною комісією згідно з довідкою від 29.08.2020 року серії 12 ААБ № 437846 позивачу було довічно встановлено другу групу інвалідності з 18.08.2020 року, однак було змінено причину інвалідності на: «захворювання, так, отримане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції».

Тобто, має місце зміна причин інвалідності, нова група інвалідності позивачу не встановлювалася.

Разом з тим, відповідно до положень Закону №3551-XII, право на отримання одноразової грошової допомоги пов`язано із встановленням інвалідності, а не зміною її причини.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що позивач реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», та не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є правильними.

Доводи апелянта щодо доплати різниці одноразової грошової допомоги, які передбачено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», колегія суддів оцінює критично з огляду на таке.

Положення пункту 6 Порядку № 336 передбачає, що якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому - п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, колегія суддів зауважує, що вищезазначене положення пункту 6 Порядку № 336 є застосованим за умови, якщо після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги проводилась відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У свою чергу, за вибором позивача у зв`язку з встановленням інвалідності у 2019 році останньому призначено та виплачено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

До того ж, суд наголошує, що мала місце зміна причин інвалідності, а не встановлення нової групи інвалідності.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першї інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної силиз дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя І.В. Федотов

Судді Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко