Справа № 640/20104/21
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 червня 2022 року

м. Київ

справа №640/20104/21

адміністративне провадження № К/990/11595/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Єзерова А.А., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2022 у справі №640/20104/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила суд зобов`язати вчинити всі необхідні дії для включення позивача до повного переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Радикал Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом включення до такого переліку позивача.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2022, позов задоволено.

Зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Радикал Банк» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування, шляхом внесення відомостей про ОСОБА_1 на суму 200 000, 00 грн.

На адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій він просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2022, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду від 01.06.2022 касаційну скаргу залишено без руху для надання можливості скаржником усунути недоліки касаційної скарги. Скаржником виконано вимоги зазначеної ухвали та сплачено судовий збір у визначеному законом розмірі.

Підставою касаційного оскарження оскаржуваних судових рішень у цій справі є неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права у випадку, якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України).

Зокрема, скаржник просить відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 04.07.2018 у справі №826/1476/15, від 23.10.2019 у справі №823/5244/15, від 16.09.2020 у справі №826/12284/16, та від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05.12.2018 у справі №911/3880/15, від 05.06.2020 у справі №920/653/18, від 18.08.2020 у справі №915/494/18, від 02.09.2020 у справі №904/1939/18, від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 05.12.2018 у справі №911/3880/15, від 12.08.2019 у справі №904/4953/18, від 29.10.2019 у справі №910/16477/18, від 29.10.2019 у справі №910/16152/18, від 18.05.2021 у справі №911/2711/18, від 16.04.2018 у справі №755/7502/16-ц, від 19.06.2019 у справі №185/9773/16-ц, від 09.09.2020 у справі №522/3746/19-ц, від 03.02.2021 у справі №344/9078/16-ц.

Скаржник також зауважує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для скаржника та становить значний суспільний інтерес, оскільки факт неплатоспроможності ПАТ «Радикал Банк» та запровадження процедури тимчасової адміністрації у банку стосується широкого кола осіб, які в свою чергу не підпали під гарантії Закону №4452-VI, у зв`язку із нікчемністю операцій по зарахуванню коштів на їх рахунки у банку.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно частини 1 статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас, пунктом 2 частини 5 зазначеної норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частини 4 статті 12 КАС України, виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Відповідно до частини 1 статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За змістом пункту 6 частини 6 статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу, справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як зазначено вище, процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

Втім, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, позаяк скаржником не обґрунтовано належним чином в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, а доводи про винятковість справи для скаржника мають загальний характер та не можуть вважатися винятковими.

Варто додати, що з огляду на конструкцію зазначеної вище норми процесуального закону, а саме пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України, є безпідставними вимоги скаржника щодо відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 23.10.2019 у справі №823/5244/15, від 16.09.2020 у справі №826/12284/16, та від висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05.12.2018 у справі №911/3880/15, від 05.06.2020 у справі №920/653/18, від 18.08.2020 у справі №915/494/18, від 02.09.2020 у справі №904/1939/18, від 28.04.2021 у справі №910/9351/20, від 05.12.2018 у справі №911/3880/15, від 12.08.2019 у справі №904/4953/18, від 29.10.2019 у справі №910/16477/18, від 29.10.2019 у справі №910/16152/18, від 18.05.2021 у справі №911/2711/18, від 16.04.2018 у справі №755/7502/16-ц, від 19.06.2019 у справі №185/9773/16-ц, від 09.09.2020 у справі №522/3746/19-ц, від 03.02.2021 у справі №344/9078/16-ц, позаяк Шостий апеляційний адміністративний суд в оскаржуваній постанові від 25.04.2022 не застосовував висновки Верховного Суду, викладених у вказаних вище постановах.

Щодо вимоги скаржника про відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 04.07.2018 у справі №826/1476/15, варто звернути увагу на тому, що причинами для відступу можуть бути лише вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.

З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховний Суд повинен мати ґрунтовні підстави: його попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання.

Разом з тим, скаржник не навів належних обґрунтувань можливості відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, що були застосовані судом апеляційної інстанції у цій справі, а фактично висловив незгоду з вказаною правовою позицією.

Як наслідок Верховний Суд зауважує, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 341 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.12.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2022 у справі №640/20104/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіВ.М. Шарапа
А.А. Єзеров
С.М. Чиркін