Справа № 761/33826/21
Суддя: Саадулаєв А. І.
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/220/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,

встановив:

В вересні 2021 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4747651 від 09.09.2021 року. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 09.09.2021 р. о 09:48:55 год., Харківська область, траса М03 448 км, інспектором старшим лейтенантом поліції 4 бат. 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Друком Д.М. винесено постанову серії ЕАО №4747651 відносно позивача за порушення ч.4 ст. 122 КУпАП, а саме: перевищення швидкості руху в населеному пункті на 78 км/год допустимої швидкості.

Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки він не вчиняв вказаного порушення, його вина не доведена у встановленому чинним законодавством порядку, при складанні постанови адміністративна справа не була розглянута, поліцейський позбавив позивача права скористатись правовою допомогою адвоката, надавати власні пояснення та заперечення, чим порушив встановлений порядок розгляду справи. Крім цього, поліцейський застосував стаціонарно не закріплений пристрій вимірювання швидкості руху, не надав доказів його опломбування та свідоцтва про його повірку.

Вказане стало підставою для звернення до суду.

У відзиві на позов представник відповідача заперечує щодо задоволення позову, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Пояснює, що під час несення служби інспектором старшим лейтенантом поліції 4 бат. 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Друком Д.М. 22.08.2021 за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000748) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме водій на 448 км автомобільної дороги М03 керував транспортним засобом «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті н.п. Травневе, позначеному п. 5.45 ПДР України, рухався зі швидкістю 128 км/год при дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Факт руху автомобіля позивача зі швидкістю підтверджується відеознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, пройшов повірку. Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» стосується автоматичної техніки, а прилад TruCam LTI 20/20 не є автоматичною технікою, відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримування в руках.

Від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначено те, що прилад вимірювання швидкості використано в порушення вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», не зафіксовано особу, яка перебуває за кермом цього автомобіля, не зафіксовано дорожній знак 5.45 або 5.46, вважає, що повірка вказаного приладу не свідчить про допустимість його використання для вимірювання швидкості руху транспортних засобів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом враховано, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ від 06.03.2008 року).

Відповідно до ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Судом встановлено, що 09.09.2021 р. інспектором старшим лейтенантом поліції 4 бат. 3 роти Управління патрульної поліції в Харківській області Друком Д.М. винесено постанову серії ЕАО №4747651 відносно позивача за порушення ч.4 ст. 122 КУпАП, а саме: 09.09.2021 р. о 09:48:55 год., Харківська область, траса М03 448 км водій керував транспортним засобом «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті Травневе, позначеному п. 5.45 ПДР України, зі швидкістю 128 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ст. 122 ч.4 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Разом з відзивом відповідачем надано докази вчинення позивачем правопорушення, зокрема, факт руху автомобіля позивача зі швидкістю 128 км/год., що підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000748), який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки та пройшов повірку, та відеозаписом портативної камери.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці. 3) Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

З диспозиції вказаної статті вбачається можливість, а не обов`язок працівників поліції закріплювати фото- і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень тощо. Вказане свідчить про довільне тлумачення положень ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», адже нормами даної статті, як і будь-якої іншої не передбачено обов`язку закріплення приладу вимірювання швидкості (в тому числі приладу Trucam).

Лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту Методичних рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, що затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року № 437, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Крім того, можливість використання виробу «TruCAM LTІ 20/20 (серійний номер ТС000748)» виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

На підставі викладеного факт руху автомобіля «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач, зі швидкістю 128 км/год у межах дії знаку 5.45 "Початок населеного пункту", підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Тому, лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000748) є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів.

Покази приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000748) оцінюються судом, як доказ в розумінні статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Обставини вчинення правопорушення в межах населеного пункту не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

На фотокартці правопорушення (з приладу TruCam) зазначена швидкість, - 128 км/год та місце скоєння правопорушення, а саме - АД М 03 Київ-Харків-Довжанський. 448 км н.п. Травневе , що підтверджує факт вчинення правопорушення саме в населеному пункті.

Крім цього, дана обставина підтверджується письмовими поясненнями позивача наданими при розгляді справи під час складання оскаржуваної постанови, якими також підтверджується факт керування транспортним засобом під час вчинення правопорушення.

Також, судом було досліджено безперервний відеозапис з моменту зупинки транспортного та до закінчення розгляду справи на місці вчинення правопорушення та складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Даним відеозаписом спростовуються твердження позивача про те, що інспектор патрульної поліції при розгляді справи позбавив позивача права скористатись правовою допомогою адвоката, надавати власні пояснення та заперечення, та те, що нічим не зафіксовано керування транспортним засобом саме позивачем.

Варто також зазначити, положеннями Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах будь-яких дорожніх знаків. У той же час Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Отже, судом встановлено, що інспектором патрульної поліції при складані оскаржуваної постанови дотримано вимоги статей 268, 278 КУпАП, що підтверджується відеозаписом наданим відповідачем разом з відзивом, за яким повідомлено позивача про причину зупинки, роз`яснено його права, ознайомлено з доказами вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а позивачем не заперечувалось дані факти вчинення правопорушення, окрім неодноразового наголошення про відсутність можливості стаціонарного використання приладу TruCam.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Ст. 9 ч.2 КАС України передбачає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України було доведено правомірність своїх рішень, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачем було вчинено порушення п.12.4 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Твердження позивача про незаконність та необґрунтованість постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, ст.ст. 7, 14-2, 122, 245, 251, 252, 254, 256, 258, 276, 279-1, 283, 284 КУПАП, суддя, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: