Справа № 380/7090/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7090/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Желік розглянувши у в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними дій, скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), в якому просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Коханевич Романа Юрійовича з винесення постанови від 13 жовтня 2021 року, виконавче провадження №66591956 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 ;

- скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Коханевич Романа Юрійовича з винесення постанови від 13 жовтня 2021 року, виконавче провадження №66591956 про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.10.2021 державним виконавцем Шевченківського відділу держаної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Коханевичем Романом Юрійовичем в рамках виконавчого провадження №66591956, винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 , штраф у розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень - за невиконання рішення немайнового характеру. Позивач зазначає, що вимогу державного виконавця від 29.09.2021 про призначення повторної перевірки виконання рішення №446/6027/17 від 31.10.2018 не отримувала, перешкод щодо виконання рішення немайнового характеру та виконання вимог державного виконавця від 29.09.2021 не чинила. Вважаючи постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 13.10.2021 про накладення штрафу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 залишено без руху позовну заяву. Позивачем, у встановлений судом строк, усунуто недоліки позовної заяви, про що через канцелярію до суду подано відповідні докази.

10.05.2022 ухвалою Львівського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, витребувано у відповідача докази по справі.

Відповідач проти позову заперечив, зазначає, що 20.08.2021 на адресу Відділу надійшла заява ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 466/6027/17 виданого 31.10.2018 Шевченківським районним судом м. Львова про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна.

29.09.2021 вимогою державного виконавця призначено повторну перевірку виконання судового рішення №466/6027/17 від 31.10.2018 року, щодо зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 .. ОСОБА_4 перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна 12.10.2021р. на 15год.00хв. Згідно офіційного сайту Укрпошти з відстеження кореспонденції повідомлення про відкриття виконавчого провадження було відправлено 30.09.2021 та не було вручене під час доставки боржнику з інших причин 04.10.2021, номер рекомендованого відправлення 196.

12.10.2021 при виході державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі встановлено, що боржника на зазначену дату та годину за адресою не було виявлено, двері були зачинені, чим вищевказаний виконавчий документ не виконано, перешкоди ОСОБА_2 у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна не усунено, поважності причин невиконання рішення суду боржником не надано. У зв`язку з чим державним виконавцем 13.10.2021 накладено штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400,00 грн.). Вважає вимоги позивача безпідставними, відтак просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судовому засіданні призначеному на 20.06.2022, за відсутності заперечень з боку позивача та представника відповідача, судом здійснено перехід в письмове провадження для подальшого розгляду справи.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено:

20.08.2021 на адресу відповідача надійшла заява ОСОБА_2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 466/6027/17 виданого 31.10.2018 Шевченківським районним судом м.Львова про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна.

25.08.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Згідно офіційного сайту Укрпошти з відстеження кореспонденції повідомлення про відкриття виконавчого провадження від 25.08.2021 отримано ОСОБА_1 - 30.08.2021, номер рекомендованого відправлення 444.

27.08.2021 державним виконавцем винесено вимогу про призначення перевірки виконання виконавчого листа 466/6027/17 від 31.10.2018 виданого Шевченківським районним судом м.Львова, яка була скерована сторонам виконавчого провадження. Згідно офіційного сайту Укрпошти з відстеження кореспонденції вимога державного виконавця від 27.08.2021 про призначення перевірки виконання судового рішення № 466/6027/17 від 31.10.2018 на 14.09.2021 отримана боржником 30.08.2021, номер рекомендованого відправлення 742.

14.09.2021 при виході державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 встановлено, що боржником вищевказаний виконавчий документ не виконано, перешкоди ОСОБА_2 у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна не усунено, поважності причин невиконання рішення суду боржником не надано. В поясненнях наданих ОСОБА_1 14.09.2021р. зазначено про відмову від виконання судового рішення № 466/6027/17 від 31.10.2018 з мотивів подальшого оскарження даного судового рішення та постанови про відкриття виконавчого провадження.

14.09.2021 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 66591956 винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 за невиконання судового рішення №466/6027/17 від 31.10.2018 у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700,00 грн.).

29.09.2021 вимогою державного виконавця призначено повторну перевірку виконання судового рішення №466/6027/17 від 31.10.2018, щодо зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 перешкод у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна 12.10.2021р. на 15год.00хв.

Згідно офіційного сайту Укрпошти з відстеження кореспонденції повідомлення про відкриття виконавчого провадження було відправлено 30.09.2021 та не було вручене під час доставки боржнику з інших причин 04.10.2021, номер рекомендованого відправлення 196.

12.10.2021 при виході державного виконавця за адресою вказаною у виконавчому документі встановлено, що боржника на зазначену дату та годину за адресою не було виявлено, двері були зачинені, чим вищевказаний виконавчий документ не виконано, перешкоди ОСОБА_2 у проведенні робіт з відновлення пошкодженого майна не усунено, поважності причин невиконання рішення суду боржником не надано, про що складений акт державного виконавця від 12.10.2021.

13.10.2021 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 66591956 винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 за невиконання судового рішення №466/6027/17 від 31.10.2018 у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400,00 грн.).

Позивач вважає дії відповідача щодо винесення постанови від 13.10.2021 року про накладення штрафу протиправними, такими, що не відповідають вимогам Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується наступним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону № 1404-VІІІ, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону № 1404-VIII до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону віднесено виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;.

Статтею 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено обов`язки і права виконавців.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 5, 6 Закону № 1404-VІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з ч. 4 ст. 19 Закону № 1404-VІІ, сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до ч. 5, 6 Закону № 1404-VІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VІІ визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З аналізу вказаних норм вбачається, що Законом № 1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника за невиконання судового рішення. Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником рішення суду, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання, без поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в обґрунтування поважності причин невиконання судового рішення посилається на те, що вона не отримувала вимогу державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст.28 вищевказаного закону - копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, на думку суду, доводи позивача з приводу поважності невиконання рішення суду є необґрунтованими, відповідно дії відповідача щодо виконання судового рішення відповідають та повністю узгоджуються із наведеними нормами закону. Накладення арешту є наслідком відповідних рішень відповідача, докази скасування чи оскарження яких в матеріалах справи відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним діям відповідача суд зазначає, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів протиправності поведінки відповідача щодо предмету спору по даній справі.

Окрім того слід зазначити, що у відповідності до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно з ч.2,3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Крім того, згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (п. 40 Рішення від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції») право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року). Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 15.03.2001 року у справі «Піалопулос та інші проти Греції», якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс.

Згідно з п. 66 Рішення Європейського Суду у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Також в Рішенні від 29.06.2004 року у справі «Войтенко проти України» Європейський суд з прав людини констатував, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися.

Отже, суд приходить до висновку, що невиконання боржником судового рішення, що набрало законної сили, може свідчити про порушення права особи, гарантованих пунктом 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними дій, скасування постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження № 66591956 від 13.10.2021 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М