Справа № 480/2699/22
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 червня 2022 року Справа № 480/2699/22

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2, та з урахуванням уточненої позовної заяви від 30.05.2022 просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неприйняття рішення у формі наказу про нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за 18 повних років служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06.10.2021;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за 18 повних років служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 06.10.2021 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби за контрактом, речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 №178, та без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу за цінами предметів обмундирування, визначеними розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.01.2019 №21 "Про доведення розрахунку вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився";

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за щорічну додаткову відпустку, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702, за періоди з 01.08.2012 до 31.08.2018; з 29.10.2018 до 06.10.2021, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 17.01.2022;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702, за періоди з 01.08.2012 до 31.08.2018; з 29.10.2018 до 06.10.2021, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 17.01.2022;

- визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період військової служби з 29.10.2018 до 06.10.2021;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 29.10.2018 до 06.10.2021;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу винагороду за безпосередню участь в ООС на лінії бойового зіткнення на території Донецької та Луганської областей у складі в/ч НОМЕР_1 у період з 14.07.2016 до 22.09.2016, з 16.06.2017 до 17.08.2017, з 14.02.2017 до 13.04.2017, з 20.01.2018 до 15.03.2018, з 10.07.2018 до 18.07.2018 - відповідно до записів у військовому квитку, аркуш 12; у періоди з 29.10.2018 до 20.02.2018, з 25.02.2019 до 12.04.2019, з 02.10.2019 до 25.11.2019, з 13.12.2019 до 13.06.2020 з 15.02.2021 до 10.06.2021- відповідно до записів у військовому квитку, аркуш 28, пропорційно дням безпосередньої участі в заходах ЗНБО;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок грошового забезпечення, виплаченого на день звільнення, з урахуванням винагороди за безпосередню участь в ООС на лінії бойового зіткнення на території Донецької та Луганської областей у період з 14.07.2016 до 22.09.2016, з 16.06.2017 до 17.08.2017, з 14.02.2017 до 13.04.2017, з 20.01.2018 до 15.03.2018, з 10.07.2018 до 18.07.2018; у періоди з 29.10.2018 до 20.02.2018, з 25.02.2019 до 12.04.2019, з 02.10.2019 до 25.11.2019, з 13.12.2019 до 13.06.2020 з 15.02.2021до 10.06.2021; грошової компенсації за додаткову відпустку за періоди з 01.08.2012 до 31.08.2018, з 29.10.2018 до 06.10.2021, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702, компенсації за не отримане речове майно, індексації грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 29.10.2021;

- визнати протиправною дією Військової частини НОМЕР_2, яка полягає у внесенні до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 06.10.2021 № 183-РС розрахунку вислуги років у пільговому обчисленні у бік їх зменшення;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок вислуги років з урахуванням попередніх періодів служби на пільгових умовах з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби або 1 місяць служби за 1,5 місяці шляхом внесення змін щодо вислуги років (пільгова);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 внести до наказу командира в/ч по стройовій частині НОМЕР_2 від 06.10.2021 №183-РС зміни в частині розрахунку вислуги років у пільговому обчисленні з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби або 1 місяць служби за 1,5 місяці;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_2 грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з 06.10.2021 до дня прийняття рішення судом у справі з розрахунку середньоденного грошового забезпечення станом на день звільнення.

Ухвалою суду від 31.05.2022 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, витребувано у сторін документи.

Станом на 29.06.2022 витребувані судом докази позивачем та відповідачами суду не надано.

Представник Військової частини НОМЕР_2 подав відзив на позов та заяву про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із порушенням позивачем місячного строку звернення до суду, оскільки спір стосується проходження позивачем публічної служби.

Дослідивши матеріали справи та заяву представника Військової частини НОМЕР_2, суд вважає, що заява про залишення адміністративного позову без розгляду не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2015 року (справа №21-8а15), з-поміж іншого, зазначив, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Так, спеціальним законодавством, не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням відповідачем законодавства про оплату праці (виплату грошового забезпечення), однак такі питання регулює Кодекс законів про працю України.

Згідно із ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 зазначив, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

У ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ч.3 ст.2 Закону України "Про оплату праці").

Предметом спору у даній справі є зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу кошти, які підлягали виплаті йому при звільненні з військової служби, а саме: одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби за контрактом, речове майно; компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702; індексацію грошового забезпечення; винагороду за безпосередню участь в ООС на лінії бойового зіткнення на території Донецької та Луганської областей.

Враховуючи офіційне тлумачення Конституційним судом України положень ч. 2 ст. 233 КЗпП України позивач має право на звернення до суду з вимогою про стягнення таких виплат без обмеження будь-яким строком. За таких обставин, положення ч.5 ст.122 КАС України та ч. 2 ст. 233 КЗпП України не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки питання про строки звернення до суду із позовом про стягнення належних при звільненні сум врегульовано спеціальними нормами.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованими, позивачем не пропущено строк звернення до суду із даним позовом, а тому підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Керуючись ст.ст. 122,123,240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_2 про залишення позовної заяви без розгляду по справі №480/2699/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2, Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Гелета