Справа № 160/4727/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2022 року Справа № 160/4727/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
22.03.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області по невиплаті пенсії ОСОБА_1 на визначений нею банківський рахунок - протиправною та дискримінаційною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити пенсію ОСОБА_1 на визначений нею банкiвський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» та виплатити всі неотримані пенсійні кошти позивача, з урахуванням масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.12.2021 року представник позивача направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про виплату пенсії на банківський рахунок. 29.12.2021 року відповідачем повідомлено, що для вирішення питання щодо виплати пенсії через установу банку позивачу необхідно звернутись особисто та надати відповідну заяву. Представник позивача вказує, що позивач має право звертатись до відповідача не особисто, а діючи через своїх представників по довіреності, саме так, як вона могла б звертатись до відповідача через представника по довіреності з приводу поновлення чи призначення пенсії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2022 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/4727/22 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
10.05.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що з 01.08.2021 року виплату пенсії позивачу припинено на підставі положень ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд. Направлення представником позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяви позивача про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок поштовим відправленням не відповідає положенням п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596. Відповідач вважає вимоги позовної заяви передчасними, оскільки не вирішено питання поновлення виплати пенсії з 01.01.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову шляхом належним чином завіреної копії ордеру або іншого документу на підтвердження повноважень діяти від імені ОСОБА_1 в межах цієї адміністративної справи; належним чином завіреної копії про надання правової допомоги від 11.03.2018 року; належним чином завіреної копії паспорту ОСОБА_1 серії АТ НОМЕР_2 , виданого 0401 05.09.2001 року та іншого документу на підтвердження особи позивача; доказів направлення відповідачу доданих документів на усунення недоліків у цій справі.
06.06.2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позову, до якої, зокрема, додано чинну довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 ОСОБА_2 та копію паспорту ОСОБА_1 .
Згідно з ч.ч.5, 8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), є громадянкою України, яка постійно проживає в Ізраїлі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 року у справі №160/1727/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене у формі листа від 24.01.2020 року №253/04/4/06 про відмову у виплаті пенсії на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити на визначений ОСОБА_1 банківський рахунок усі недотримані пенсійні виплати з урахуванням усіх підвищень з 01 травня 2018 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду від 19.03.2020 року у справі №160/1727/20 відповідачем не оскаржено та набрало законної сили 22.04.2022 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року у справі №160/15345/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 виплату пенсії з 07.10.2009 року по 30.04.2018 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з компенсацією втрати частини доходів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду від 26.01.2021 року у справі №160/15345/20 відповідачем не оскаржено та набрало законної сили 26.02.2021 року.

17.09.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року в адміністративній справі № 160/15345/20.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про об`єднання в одне провадження справ №160/1727/20 та №160/15345/20 відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №160/15345/20 задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відповідно до ст. 382 КАС України, протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали, подати до суду звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року по справі № 160/15345/20.

19.11.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року у справі № 160/15345/20, в якому зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у справі №160/15345/20. Сума нарахування за період з 07.10.2009 по 30.04.2018 склала 109152,69 грн. Сума нарахована на поштове відділення, але заявницею не отримана. Виплату пенсії припинено відповідно до ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зважаючи на викладене, покладені судом зобов`язання вчинити певні дії виконані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 року у справі №160/15345/20 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року у справі №160/15345/20 та встановлено судом, що рішення суду від 26.01.2021 року у справі №160/15345/20 є виконаним.

Відповідач у відзиві вказує, що з 01.08.2021 року виплату пенсії позивачу припинено на підставі положень ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», через неотримання пенсії протягом 6 місяців підряд.

03.12.2021 року уповноваженим представником банку АТ «Ощадбанк» Білозерцевою Л.В. складено заяву про виплату пенсії або грошової допомоги ОСОБА_1 на банківський рахунок.

У заяві до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 03.12.2021 року, складеної працівником банку, вказано паспорт позивача серії НОМЕР_3 , виданий 0401 05.09.2001 року.

У подальшому, через електронний кабінет Пенсійного фонду України 17.12.2021 року представник позивача Меламед В.Б. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату пенсії через банківську установу.

Листом від 29.12.2021 року №46825-39502/М-01/8-0400/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь, в якій повідомлено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Для вирішення питання виплати пенсії через установу банку ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) та надати відповідну заяву або передати через установу банку.

Не погоджуючись з відмовою у виплаті пенсії на картковий рахунок, представник позивача звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вільний вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав, в тому числі, і права на пенсійне забезпечення.

Рішенням № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року, пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058 щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Зазначені положення Закону №1058 втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто з 07.10.2009 року.

Як вказано в Рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009 року, оспорюваними нормами Закону №1058 держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі Пічкур проти України , яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року, у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому ЄСПЛ доходить висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, з дня набрання чинності рішенням № 25-рп/2009 від 07.10.2009 року щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49 та другого речення статті 51 Закону №1058-ІV, громадяни України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон користуються правами на призначення пенсії на рівні з тими громадянами України, які проживають на території України.

Отже, проживаючі в Ізраїлі громадяни України, мають такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 Закону №1058 визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058 визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Тобто однією з умов, які передбачають наявність у особи права на отримання пенсії є її належність до громадянства України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п.2.9 Порядку №22-1, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пунктом 4.2 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Виплата отримувачів пенсій через поточні рахунки в банках регулюються Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596, зі змінами згідно з Постановою Міністрів України № 277 від 29.03.2021 (далі - Порядок № 1596).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Судом проаналізовано заяву працівника банку АТ «Ощадбанк», складену від імені ОСОБА_1 , та встановлено, що заява складена на підставі паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 0401 05.09.2001 року.

Тобто до заяви працівника банку АТ «Ощадбанк», складеної від імені ОСОБА_1 , долучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий 0401 05.09.2001 року зі строком дії по 05.09.2011 року та відміткою про продовження терміну дії паспорту до 05.09.2021 року.

Відповідно до приписів статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України; 2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: а) посвідчення водія; б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; в) посвідка на постійне проживання; г) посвідка на тимчасове проживання; ґ) картка мігранта; д) посвідчення біженця; е) проїзний документ біженця; є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.

Документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Оформлення, видача, обмін, переоформлення, продовження строку дії документів (у тому числі для осіб, які не досягли шістнадцятирічного віку, осіб з фізичними вадами, недієздатних та обмежено дієздатних осіб), їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються у порядку, встановленому законодавством України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України на території України.

Кожен громадянин України незалежно від віку зобов`язаний отримати паспорт громадянина України у порядку, визначеному цим Законом.

Паспорт громадянина України; для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, за кордоном і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, слід зазначити, що Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" не передбачено можливості (процедури) визнання певними органами недійсними (анулювання) паспорту громадянина України та/або паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Натомість, таким є Порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №302 від 25.03.2015 року.

Відповідно до п. 12 Положення «Про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року №719-У, строк дії паспорта становить десять років.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 152 від 07.05.2014 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», установлено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон, оформлений та/або виданий на підставі документів, поданих до 1 січня 2015 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Станом на момент видачі ОСОБА_1 паспорту для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 05.09.2001 року була чинною Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31.03.1995 року №231.

Відповідно п.8 вказаної Постанови паспорт оформляється на період до 10 років.

Таким чином, як станом на день 03.12.2021 року формування заяви працівника банку АТ «Ощадбанк», складеної від імені ОСОБА_1 , так і станом на день звернення представника позивача до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату пенсії через банківський рахунок 17.12.2021 року, строк дії паспорту позивача для виїзду за кордон втратив чинність з 06.09.2021 року.

Таким чином, представником позивача під час звернення до відповідача із заявою про виплату пенсії не дотримано вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відповідач правомірно відмовив у виплаті пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 21.09.2018 року у справі №805/465/18-а (адміністративне провадження №К/9901/54767/18), у постанові від 30.10.2018 року у справі №369/7555/17, від 30.04.2020 у справі №805/153/18-а.

Слід звернути увагу, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, проте, реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.09.2018 року у справі №805/465/18-а та від 21.12.2021 року у справі №540/1588/19.

Враховуючи те, що строк дії паспорту громадянина України для виїзду за кордон на дату звернення до відповідача із заявою про виплату пенсії сплив, суд вважає, що такий паспорт не є належним документом, що посвідчує особу позивача.

Суд зазначає, що встановлені законом вимоги щодо надання до органу, що призначає пенсію документу, що засвідчує особу, яка звернулася з відповідною заявою, навіть через свого представника, встановлено для ідентифікування такої особи, при цьому без такої ідентифікації неможливо встановити дійсне волевиявлення цієї особи.

Разом з тим, суд зауважує, що закінчення строку дії паспорта позивача не є автоматичною умовою позбавлення останньої громадянства України, оскільки така особа не позбавлена права у встановленому законом порядку отримати (продовжити дію) документа, що підтверджує її особу на території України.

Відтак, всупереч наведених норм, при зверненні до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, позивачем було подано копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон із терміном дії не чинним (недійсним) на дату його подання.

Отже, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за виплатою пенсії через банківський рахунок, оскільки позивачем подано заяву без дотримання вимог законодавства щодо необхідного пакету документів.

Твердження представника позивача про те, що позивач є громадянкою України (з посиланням на наявні у справі докази), на результат розгляду цієї справи не впливає, оскільки зазначені обставини не є предметом спору у цій справі. Предметом спору є правомірність листа відповідача про відмову у виплаті позивачу пенсії через банківську установу, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, а як встановлено судом, позивачем не додано усіх необхідних документів для виплати пенсії через банківську установу.

Суд зазначає, що позивач не позбавлена можливості повторного звернення за виплатою пенсії через банківську установу до органів Пенсійного фонду України.

Відтак, суд робить висновок про прийняття відповідачем правомірного рішення про відмову у виплаті пенсії через банківську установу на підставі заяви від 29.12.2021 року, проте, з інших підстав - у зв`язку з недотримання порядку подання документів.

Оскільки позивачем разом із заявою від 17.12.2021 року про виплату пенсії через банківську установу не подано дійсний паспорт ОСОБА_1 , у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представник позивача вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав.

Враховуючи викладене, вимоги законодавства України, суд робить висновок, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський