Справа № 380/14457/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , в період з вересня 2014 року по 22.06.2021 року включно доплати за науковий ступінь кандидата наук та доплати за вчене звання доцента у розмірах, визначених ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту»;

- зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , доплати за науковий ступінь кандидата наук та доплати за вчене звання доцента у розмірах 15% та 25% відповідно на підставі ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» за період з вересня 2014 року по 22.06.2021 року включно, ураховуючи раніше виплачені кошти.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.06.2021 позивача виключено із списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на підставі наказу начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) № 163 від 22.06.2021. Зазначив, що станом на день виключення із списків частини відповідач не в повному обсязі нарахував та виплатив йому грошове забезпечення, зокрема надбавки за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента. Позивач вважає, що надбавки за науковий ступінь та надбавки за вчене звання, починаючи з вересня 2014 по 22.06.2021, були нараховані та виплачені йому в розмірах менших, ніж встановлено статтею 59 Закону України «Про вищу освіту».

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 29 червня 2022 року в задоволенні клопотання Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про перехід в загальне позовне провадження та розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що у період з вересня 2014 року по червень 2021 року під час проходженням позивачем військової служби йому виплачувалися доплати за вчене звання у розмірі 5% та за науковий ступінь у розмірі 5% відповідно до вимог ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, підпунктів 2, 3 пункту 6 Постанови № 704 та пунктів 1, 2 розділу ХV Порядку № 260, як це передбачено для військовослужбовців і підтверджується виписками з карток особового рахунку позивача. Вважає, що встановлені ст. 59 Закону № 1556-VII гарантії не поширюються на позивача в період проходження ним військової служби, оскільки він не виконував трудову функцію працівника згідно з укладеним трудовим договором, а був військовослужбовцем вищого військового навчального закладу.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

ОСОБА_1 , проходив службу в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Позивач, є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 24.06.2015р., та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

ОСОБА_1 має диплом кандидата наук серії НОМЕР_2 від 17.01.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 присуджено науковий ступінь кандидата «військових наук» із спеціальності «воєнне мистецтво».

Також, ОСОБА_1 має атестат доцента серії НОМЕР_4 від 15.04.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 присвоєно вчене знання доцента «кафедри тактики».

Відповідно до довідки Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про проходження служби, ОСОБА_1 :

- з 11.11.2013 по 09.10.2015 - начальник кафедри тактико-спеціальних дисциплін факультету бойового застосування військ - начальник розвідки Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного;

- з 09.10.2015 по 07.05.2018 - начальник кафедри тактико-спеціальних дисциплін факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного;

- з 07.05.2018 по т.ч. - начальник кафедри тактики факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Згідно витягу із наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.06.2021 № 223, полковника ОСОБА_1 , начальника кафедри тактики факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звільнено з військової служби на підставі п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 163 від 22.06.2021 полковника ОСОБА_1 , начальника кафедри тактики факультету бойового застосування військ Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, звільненого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.06.2021 з військової служби у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено із списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та всіх видів забезпечення з 22.06.2021.

Згідно карток особового рахунку військовослужбовця за період з січня 2014 року по липень 2021 року, встановлено, що ОСОБА_1 отримував доплату за науковий ступінь та вчене звання у розмірі 5% від посадового окладу.

Відповідно до грошового атестату № 246 від 22.06.2021, виданого Національною академією сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, ОСОБА_1 отримував додаткові щомісячні види грошового забезпечення за науковий ступінь та вчене звання у розмірі 5% від посадового окладу.

Позивач вважає, що надбавки за науковий ступінь та надбавки за вчене звання, починаючи з вересня 2014 по 22.06.2021, були нараховані та виплачені йому в розмірах менших, ніж встановлено статтею 59 Закону України «Про вищу освіту», тому, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

В силу вимог ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця (ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про вищу освіту» № 1556-VII від 01.07.2014 (далі - Закон № 1556-VII) законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 1556-VII вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону № 1556-VII державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти;5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

З системного аналізу вказаних вище норм права слідує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання) та особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників.

У той же час основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України «Про вищу освіту».

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону № 1556-VII науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Підпунктом 8 п. 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1556-VII визначено, що після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

Отже, вказаним нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання незалежно від того, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, чи звичайним закладом вищої освіти.

Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, у якій позивач проходив військову службу на посаді начальника кафедри тактико-спеціальних дисциплін факультету бойового застосування військ (в подальшому начальник кафедри тактики факультету бойового застосування військ), є вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, а тому матеріальне забезпечення працівника такого закладу має здійснюватися з урахуванням вимог, в тому числі статті 59 Закону України «Про вищу освіту».

Обґрунтовуючи правомірність встановлення позивачу доплати за науковий ступінь кандидата наук та надбавки за вчене звання доцента у розмірі 5% кожна, відповідач послався на те, що грошове забезпечення позивача як військовослужбовця визначається відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 (далі - Постанова № 704) та наказу Міністра Оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок № 260).

Підпунктами 2 та 3 п. 6 Постанови № 704 передбачено доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу та доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

З матеріалів справи встановлено, що розміри доплат за науковий ступінь кандидата наук та вчене звання доцента позивачу встановлено відповідно до підпунктів 2 та 3 п. 6 Постанови № 704 - в розмірі 5% посадового окладу кожна.

Разом з цим, суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах до позивача як науково-педагогічного працівника вищого військового закладу зі специфічними умовами навчання мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту», яким, зокрема, встановлюються доплата за науковий ступінь у розмірах не менше ніж 15 відсотків посадового окладу, а також доплата за вчене звання доцента не менше 25 відсотків посадового окладу.

Те, що позивач є військовослужбовцем та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не нівелює його право на отримання доплат за науковий ступінь та за вчене звання в розмірах, що встановлені статтею 59 Закону України «Про вищу освіту».

Посилання відповідача на те, що спеціальним законодавством, яким є Постанова № 704 та Порядок № 260, передбачено встановлення граничних розмірів надбавок, які підлягають нарахуванню та виплаті військовослужбовцям, суд оцінює критично, оскільки спеціальним стосовно науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, є саме Закон України «Про вищу освіту», який має застосовуватися при конкуренції правових норм як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Частиною 3 ст. 7 КАС України визначено у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Суд враховує, що правила визначення розміру доплат за науковий ступінь та за вчене звання, що встановлені підпунктами 2, 3 п. 6 Постанови № 704, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, в той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах така доплата має встановлюватися з урахуванням гарантій, що передбачені статтею 59 Закону України «Про вищу освіту».

Крім цього, встановлення науково-педагогічним працівникам залежно від виду навчального закладу різних розмірів доплат за науковий ступінь та вчене звання розцінюється судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які, маючи відповідні наукові ступені та звання, працюючи в закладах освіти зі специфічними умовами навчання, сфера діяльності яких врегульована Законом України «Про вищу освіту», отримують доплати в розмірах менших, ніж працівники освіти, які працюють в закладах вищої освіти.

Виходячи із визначених у ч. 3 ст. 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» для осіб, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах, а не положення підзаконного акта - підпунктів 2, 3 п. 6 Постанови № 704, який стосується військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, але не обіймають посад у вищих навчальних закладах, оскільки закон має вищу юридичну силу.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника вищого військового закладу зі специфічними умовами навчання мають застосовуватися приписи Закону 1556-VII, тому, при визначенні розмірів доплати за науковий ступінь кандидата наук позивачу слід застосовувати розмір 15% від посадового окладу та при визначенні доплати за вчене звання доцента - 25% від посадового окладу, як це визначено ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2021 у справі № 380/4759/21, від 05.05.2022 у справі № 380/14121/21 та у постановах Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2021 року у справі №520/14665/2020, від 16.06.2021 року у справі №520/14951/2020, від 29.07.2021 року у справі №520/14950/2020, від 26.01.2022 у справі 520/12173/21, від 14.02.2022 у справі № 520/15453/21.

Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 доплати за науковий ступінь кандидата наук та за вчене звання доцента нараховувалися та виплачувалися у розмірі 430,00 гривень, що становить 5% посадового окладу.

Відтак з метою ефективного поновлення порушених прав позивача, суд доходить висновку про необхідність зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу доплати за науковий ступінь кандидата наук та доплати за вчене звання доцента у розмірах 15% та 25% на підставі ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».

Стосовно періоду нарахування та виплати доплати за науковий ступінь кандидата наук та доплати за вчене звання доцента у розмірах 15% та 25% на підставі ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 17.01.2014 присуджено науковий ступінь кандидата «військових наук» із спеціальності «воєнне мистецтво», про що свідчить диплом кандидата наук серії НОМЕР_2 .

27.01.2021 ОСОБА_1 присвоєно вчене звання доцента кафедри тактики, про що свідчить атестат доцента серії НОМЕР_4, виданий 15.04.2021на підставі рішення атестаційної колегії.

01.07.2014 Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про вищу освіту» № 1556-VII, який набрав чинності 06.09.2014.

Таким чином починаючи з 06.09.2014 (дата набрала чинності законом) почала діяти ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», відповідно до якої науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 20 (в подальшому 25) відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцента і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професора - 33 відсотки посадового окладу.

Отже, позивач починаючи з 06.09.2014 має право на отримання доплати за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15% посадового окладу та з 27.01.2021 право на отримання доплати за вчене звання доцента у розмірі 25% посадового окладу на підставі ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».

Тому, перерахунок та виплату позивачу доплати за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15% слід здійснити за період з 06.09.2014 по 22.06.2021, а за вчене звання доцента у розмірі 25% за період з 27.01.2021 по 22.06.2021 відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», ураховуючи раніше виплачені кошти.

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленим статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та зобов`язання вчинити дії підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та ним не понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати у справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 06.09.2014 по 22.06.2021 доплати за науковий ступінь кандидата наук та в період з 27.01.2021 по 22.06.2021 доплати за вчене звання доцента у розмірах, визначених ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».

3. Зобов`язати Національну академію сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (79026, м. Львів, вул. Героїв Майдану, буд. 32, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) доплати за науковий ступінь кандидата наук за період з 06.09.2014 по 22.06.2021 у розмірі 15% та доплати за вчене звання доцента за період з 27.01.2021 по 22.06.2021 у розмірі 25% відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», ураховуючи раніше виплачені кошти.

4. Судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29.06.2022.

Суддя Коморний О.І.