Справа № 320/10596/21
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року справа №320/10596/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільської міської ради, в якому позивач з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.09.2021 просить суд:

- визнати дії Бориспільської міської ради () щодо ненадання відповіді на п. 3 запиту від 30.06.2021 - протиправними;

- зобов`язати Бориспільську міську раду () надати повну інформацію по третьому пункту запиту ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради від 30.06.2021 протягом 5 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що відповідач, як розпорядник публічної інформації, протиправно не надав у повному обсязі інформацію, яку вимагав позивач згідно з його інформаційним запитом. Посилаючись на положення Законів України "Про доступ до публічної інформації", позивач заявляє про порушення відповідачем норм чинного законодавства, прав та законних інтересів позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

20.09.2021 через канцелярію суду представником позивача - адвокатом Романюком Іваном Миколайовичем на виконання вимог ухвали суду від 06.09.2021 подано заяву від 20.09.2021 про усунення недоліків позовної заяви, в якій було уточнено зміст позовних вимог, разом із витребуваними судом доказами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Бориспільська міська рада проти позову заперечує та пояснила, що Бориспільська міська рада (яка складається з депутатів) жодним чином не має повноважень щодо виплати коштів на преміювання. Крім того, відповідач зазначив, що мотивування позивача з приводу переведення в електронну форму запитуваних документів не пов`язане із запитом, на який надавалась відповідь, оскільки в прохальній частині запиту містилася вимога позивача щодо надання належним чином завірених копії документів, однак жодної вимоги щодо переведення цих документів в електронну форму в запиті не містилося.

Таким чином, на думку відповідача, на запит позивача було надано вчасну і повну відповідь та долучено всі запитувані документи.

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що по пункту 1 запиту відповідачем було надано витяг з рішення від 17.12.2015 №27-2-VІІ, відповідно до якого Бориспільська міська рада вирішила, серед іншого, здійснювати з 01.01.2016 щомісячне преміювання міського голови, секретаря міської ради, заступників міського голови, керуючого справами у розмірі, передбаченому штатним розписом.

На думку представника позивача, відповідачу було відомо, що розуміється під поняттям посадова особа Бориспільської міської ради та кому були виплачені кошти в якості преміювання. Відповідачу необхідно було лише надати відомості про розмір такого преміювання щодо кожної посадової особи окремо за період 2015 2021 років.

Не погоджуючись з доводами позивача, викладеними у відповіді на відзив, відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких жодного нового аргументу, який би спростовував наведені Бориспільською міською радою у відзиві докази та пояснення, у відповіді на відзив не міститься.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , виданим Ново-Волинським МРВ УМВС України в Житомирській області 11.08.1998.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на офіційну електронну пошту Бориспільської міської ради був направлений запит про отримання публічної інформації від 30.06.2021 №27/09-15, в якому позивач просив відповідача:

1) надати відскановані копії рішень Бориспільської міської ради минулого та поточного скликання про преміювання посадових осіб Бориспільської міської ради та за період 2015-2021 роки;

2) надати перелік депутатів Бориспільської міської ради та членів виконавчого комітету Бориспільської міської ради поточного скликання;

3) надати відомості про розмір коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання посадових осіб Бориспільської міської ради за період 2015-2021 роки щодо кожної посадової особи окремо.

Відповідь на цей запит позивач просив направити на вказану у запиті електронну адресу.

У відповідь на цей запит виконавчий комітет Бориспільської міської ради направив на електронну адресу позивача лист від 08.07.2021 №12-33-2587, в якому повідомив про те, що позивачу надано наступну інформацію:

1) скановані копії рішень Бориспільської міської ради про преміювання посадових осіб;

2) перелік депутатів Бориспільської міської ради VІІІ скликання;

3) перелік персонального складу виконавчого комітету Бориспільської міської ради VІІІ скликання;

4) щодо розміру коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання посадових осіб повідомлено, що Бориспільська міська рада є виборним представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів, які працюють на громадських засадах. Бориспільська міська рада відповідно до закону представляє об`єднану територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що незважаючи на те, що запит на публічну інформацію був адресований Бориспільській міській раді, відповідь на цей запит була надана Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради, що свідчить про виконання відповідачем положень частини першої статті 22 Закону №2939-VI щодо направлення запиту належному розпоряднику.

Не погоджуючись з правомірністю надання відповідачем відповіді на п. 3 запиту щодо надання відомостей про розмір коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання посадових осіб Бориспільської міської ради за період 2015-2021 роки щодо кожної посадової особи окремо, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі, з приводу чого суд зазначає таке.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати й поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII (далі Закон України «Про інформацію») інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 5 Закону «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VІ (далі Закон №2939-VІ), відповідно до статті 1 якого публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні, про що зазначено в частині першій статті 19 Закону №2939-VІ. Крім того, даною статтею визначено порядок оформлення запитів на інформацію.

Так, запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (частина друга). Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача (частина третя вказаної статті) та має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі (частина п`ята).

Доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію (пункт 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VІ).

Розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність і об`єктивність наданої інформації та оновлювати оприлюднену інформацію (пункт 6 частини першої статті 14 Закону №2939-VІ).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2939-VІ інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною другою статті 6 цього Закону №2939-VІ визначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Пунктом 2 частини першої статті 15 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону №2939-VІ розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про інформацію» будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Вичерпний перелік випадків, коли розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту про надання інформації, установлений нормами частини першої статті 22 Закону №2939-VІ. Такими випадками є:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього закону.

Відповідно до частин другої-п`ятої статті 22 Закону №2939-VІ відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що публічна інформація як вид інформації виокремлена з-поміж інших за такими ознаками: вона має бути відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях; вона отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; вона перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Відсутність якоїсь із цих ознак має означати, що така інформація не є публічною. При цьому означення «публічна» не звужено повною відкритістю, доступністю інформації. Створені в процесі діяльності суб`єкта владних повноважень документи можуть містити як відкриту інформацію, так і інформацію з обмеженим доступом, яка, однак, не втрачає у зв`язку із цим ознаки публічної. Обов`язок розпорядника інформації надати на запит інформацію, яка є в його володінні, презюмується.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VІ відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою. Тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі, встановлених шляхом застосування «трискладового тесту», передбаченого частиною другою статті 6 Закону №2939-VI.

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI, означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права в подібних відносинах викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №9901/510/18, від 30.01.2020 у справі №806/1959/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №9901/249/19.

Положеннями статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що запитувач має право оскаржити, зокрема: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації; несвоєчасне надання інформації; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, в пункті 1 Постанови Пленум Вищого адміністративного суду України від 29 вересня 2016 року №10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» зазначено, що визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям «відображеності та задокументованості» і є публічною.

Велика палата Європейського суду з прав людини у рішенні від 8 листопада 2016 року у справі «Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary» (заява № 18030/11) вказала, що те, наскільки заборона доступу до інформації є втручанням у права заявника на свободу вираження поглядів, слід оцінювати у кожному конкретному випадку та з урахуванням його особливих обставин. Для цього, серед критеріїв, має бути оцінено чи є інформація готовою та доступною. Надання інформації не повинно накладати на державні органи надмірного тягаря зі збирання та обробки даних.

З наведеного слід дійти висновку, що запитувана інформація повинна бути готовою та доступною, міститься, принаймні, в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Як встановлено судом, позивачем на офіційну електронну пошту Бориспільської міської ради був направлений запит про отримання публічної інформації від 30.06.2021 (вх.№12-33-4388 від 01.07.2021), в пункті 3 запиту позивач просив відповідача надати відомості про розмір коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання посадових осіб Бориспільської міської ради за період 2015-2021 роки щодо кожної посадової особи окремо.

Отже, запитувана позивачем інформація стосувалася розміру коштів, виплачених в якості преміювання посадових осіб Бориспільської міської ради за певний період.

Виконкомом Бориспільської міської ради у відповідь на пункт 3 запиту щодо розміру коштів, виплачених в якості преміювання посадових осіб Бориспільської міської ради, у листі від 08.07.2021 №12-33-2587 повідомлено, що Бориспільська міська рада є виборним представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів, які працюють на громадських засадах. Бориспільська міська рада відповідно до закону представляє об`єднану територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування.

Визначаючись з приводу правильності наданої відповідачем відповіді на пункт 3 запиту позивача, з`ясуванню підлягає питання про те, чи наявні у складі Бориспільської міської ради посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; посадова особа місцевого самоврядування - особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Крім того, за приписами пункту 6 частини четвертої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» структура міської ради може включати апарат ради, внесенням пропозиції щодо якої на розгляд ради наділений міський голова.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про місцеве самоврядування» секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Аналізуючи положення даних норм слід зазначити, що посадовою особою місцевого самоврядування Бориспільської міської ради на постійній основі є секретар цієї міської ради і за наявності відповідних пропозицій від голови міської ради міська рада може мати апарат ради у разі його утворення.

У статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначені суб`єкти системи місцевого самоврядування, а саме система місцевого самоврядування включає:

територіальну громаду;

сільську, селищну, міську раду;

сільського, селищного, міського голову;

виконавчі органи сільської, селищної, міської ради;

старосту;

районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст;

органи самоорганізації населення.

Посада сільського, селищного, міського голови унікальна тим, що на неї покладаються представницькі повноваження трьох суб`єктів місцевого самоврядування (територіальної громади, ради та її виконавчого комітету) та одночасно забезпечення здійснення у межах, наданих законом повноважень органів виконавчої влади.

Разом з тим, відповідно до конституційних засад місцевого самоврядування, міський голова не входить до складу міської ради та не очолює її, а є головною посадовою особою територіальної громади.

Аналізуючи надану відповідачем відповідь на п.3 запиту позивача суд зазначає, що надана відповідь не містить запитуваної інформації про розмір коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання такої посадової особи місцевого самоврядування як секретар Бориспільської міської ради за період 2015-2021 роки, оскільки така посада створюється у складі міської ради на постійній основі.

Також надана відповідь не містить інформації про утворення апарату Бориспільської міської ради, про що має свідчити штатний розпис Бориспільської міської ради і в разі утворення такого апарату у складі Бориспільської міської ради відповідь не містить інформації про розмір коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання посадових осіб апарату Бориспільської міської ради.

Отже, інформація на пункт 3 запиту позивача не надана у повному обсязі, хоча надання інформації щодо п. 3 запиту безумовно відноситься до компетенції відповідача.

Частинами першою - другою статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту, але з дотриманням, зокрема, пункту 1 частини першої статті 10 Закону № 2939-VI.

Розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (частина перша статті 22 Закону № 2939-VI).

Відмова в задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою (пункт 3 частини четвертої статті 22 Закону № 2939-VІ), тобто у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав для обмеження в доступі до публічної інформації, встановленого шляхом застосування «трискладового тесту», передбаченого частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI.

Суд, також зауважує, що відмовляючи в наданні інформації щодо розміру коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання посадових осіб, відповідач зазначив, що Бориспільська міська рада є виборним представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів, які працюють на громадських засадах. Бориспільська міська рада відповідно до закону представляє об`єднану територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування.

Проте ненадання запитуваної інформації про розмір коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання такої посадової особи Бориспільської міської ради як секретар Бориспільської міської ради за період 2015-2021 роки, яка створюється у складі міської ради на постійній основі, що розцінюється судом як відмова у наданні інформації, жодним чином не мотивована

Так само немотивованою є відмова надати інформацію про утворення чи не утворення апарату Бориспільської міської ради, а в разі утворення такого апарату у складі Бориспільської міської ради відповідь не містить обґрунтування відмови у наданні інформації про розмір коштів, виплачених Бориспільською міською радою в якості преміювання посадових осіб апарату Бориспільської міської ради.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що законних підстав для відмови позивачу в запиті на інформацію в частині інформації про розмір премії секретаря Бориспільської міської ради, як посадової особи міської ради на постійній основі та посадових осіб апарату Бориспільської міської ради (у разі утворення такого апарату) не було.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (частина друга статті 6 Закону № 2939-VI).

Обмеження доступу до конкретної інформації, яка є в її розпорядника, допускається за умови застосування цим розпорядником вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VІ у сукупності. Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з наведених вище трьох підстав означає, що відмова в доступі до публічної інформації є необґрунтованою (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 9901/510/18 та від 10 грудня 2019 року у справі № 9901/249/19).

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що надання відповідачем неповної інформації щодо п.3 запиту позивача не відповідає приписам статті 22 Закону № 2939-VI.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 77 КАС України (у редакції станом на час надання відповіді) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача надати публічну інформацію протягом 5 робочих днів з дня набрання чинності рішенням суду, суд зазначає таке.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 зазначеного Закону).

Відповідно частини 4 статті 20 Закону № 2939-VІ, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу вказаних норм вбачається, що за загальним правилом відповідь на запит щодо отримання певної інформації надається розпорядником інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання відповідного запиту. Проте, в окремих випадках (наприклад, якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації) розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів та письмово повідомити про це запитувача такої інформації. Тобто, розпорядник інформації не обмежується строком в п`ять днів при наданні запитувачу відповіді на його запит та запитуваної ним інформації та може його продовжити до двадцяти робочих днів.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що достатнім способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути п. 3 запиту ОСОБА_1 від 30.06.2021 в порядку та строки, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

З огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки є звільненим від сплати судового збору як особа з інвалідністю другої групи на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Бориспільської міської ради щодо відмови у наданні в повному обсязі інформації на запит ОСОБА_1 від 30.06.2021.

3. Зобов`язати Бориспільську міську раду (ідентифікаційний код 04054903, місцезнаходження: 08301, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 72) повторно розглянути п. 3 запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 30.06.2021 в порядку та строки, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.06.2022.

Суддя Кушнова А.О.