Справа № 480/2220/21
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2022 року Справа № 480/2220/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2220/21 за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання нечинними рішень,
У С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, в якій, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить суд:
- визнати нечинним рішення двадцять п`ятої сесії шостого скликання Северинівської сільської ради від 12.07.2013 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , із земель житлової забудови та сільськогосподарського призначення загальною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1 і зобов`язання гр. ОСОБА_2 замовити технічну документацію по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в проектній організації, яка має ліцензію на виконання даних робіт;
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є власником садиби за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому позивач зазначає, що останній позбавлений можливості проїзду с/г техніки до земельної ділянки, що перебуває у власності у зв`язку з самовільним зайняттям частини земельної ділянки ОСОБА_2 . В подальшому, позивач звертався до Миколаївської сільської ради із заявами про встановлення межових знаків та усунення порушень суміжного землекористування.
На переконання ОСОБА_1 , бездіяльність відповідача при розгляді звернень про порушення земельного законодавства та права на вільне використання земельної ділянки є протиправною, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині визнання протиправними дій і бездіяльності Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року повернуто позивачеві.
Ухвалою суду від 05.04.2021 в іншій частині позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі №480/2220/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з 27.05.2021, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
24.05.2021 ОСОБА_1 до канцелярії суду подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії і бездіяльність посадових осіб Миколаївської сільської ради при розгляді звернень ОСОБА_1 про порушення земельного законодавства і порушенні права на вільне використання земельної ділянки;
- визнати нечинним рішення двадцять п`ятої сесії шостого скликання Северинівської сільської ради від 12.07.2013 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , із земель житлової забудови та сільськогосподарського призначення загальною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1 і зобов`язання гр. ОСОБА_2 замовити технічну документацію по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в проектній організації, яка має ліцензію на виконання даних робіт;
07.06.2021 року зазначена заява про уточнення позовних вимог залишена судом без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 160-161 КАС України.
Так, 22 червня 2021 року позивачем, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 07.06.2021, подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій 1 позовну вимогу просить розглядати в редакції, викладеній в уточненій позовній заяві від 29.03.2021, а саме:
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині визнання протиправними дій і бездіяльності Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року залишено без розгляду.
Ухвалою суду від 13.07.2020 продовжено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області в частині визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, визнання нечинними рішень та скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення права власності на земельну ділянку.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником садиби за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьому позивач зазначає, що останній позбавлений можливості проїзду с/г техніки до земельної ділянки, що перебуває у власності у зв`язку з самовільним зайняттям частини земельної ділянки ОСОБА_2 .
В подальшому, крім іншого, позивач 10.09.2020 звернувся до Миколаївської сільської ради із заявою про встановлення межових знаків та усунення порушень суміжного землекористування.
На вказану заяву листом від 11.09.2020 № Л-112 за підписом сільського голови надано відповідь, якою повідомлено, що під час виїзду комісії в 2018 році, позивача та ОСОБА_2 було попереджено, що після встановлення межових знаків кожен із них повинен використовувати свою земельну ділянку у відповідності до них та не порушуючи прав суміжного землекористувача. Його земельна ділянка та ОСОБА_2 мають кадастрові номери. Наявність кадастрових номерів передбачає виготовлення технічної документації із землеустрою встановлення відновлення меж в натурі (на місцевості). Дана документаціязберігається в архівному фонді і відсутність документації на руках не може свідчити про те, що документація відсутня взагалі. При виїзді комісії було встановлено, що межові знаки фактично не видно, бо їх забили нижче рівня землі.
Земельні ділянки межують з вулицею з твердим покриттям, додаткового проїзду до них не потребують. Тому бажання встановити обмеження на земельну ділянку сусіда щодо проїзду до городу є безпідставним. Можливість заїзду на земельну ділянка була ще передбачена попередніми власниками, для цього були встановлені ворота за будинком для можливості проїзду на город.
Згідно ст.11 Земельного кодексу України на земельну ділянку ОСОБА_2 не було встановлення обмежень в використанні земель. Сільська рада на даний час не вважає доцільним встановлення даного обмеження. Відповідно до ст.95 ЗКУ "Права землекористувачів" кожен власник має право самостійно господарювати на своїй земельній ділянці.
Відповідно до ст.96 ЗКУ землекористувач зобов`язаний використовувати землю за цільовим призначенням, додержуватись вимог про охорону довкілля і не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок. Бажання використовувати частину земельної ділянки ОСОБА_3 може буть вирішено за згодою сторін або в судовому порядку.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із підпунктом 1 пункту "б" частини 1 статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.
Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
За приписами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява чи скарга громадянина, зобов`язаний об`єктивно, всебічно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 від 10.09.2020 розглянута, про що останнього письмово повідомлено листом від 11.09.2020 №Л-112, а відтак відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Миколаївської сільської ради при розгляді вищевказаної заяви.

Щодо позовних вимог про визнання нечинними рішення двадцять п`ятої сесії шостого скликання Северинівської сільської ради від 12.07.2013 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та рішення тридцятої сесії шостого скликання Северинівської сільської ради від 31.01.2014 року про затвердження документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства згідно з положеннями частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положеннями частини 1 статті 5 КАС України, позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішеннях №6-рп/1997 від 25.11.1997, №9-рп/1997 від 25.12.1997 щодо офіційного тлумачення частини 2 статті 55, статей 64, 124 Конституції України, статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що кожен має право звернутись до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Отже, право на звернення до адміністративного суду з позовом не є тотожним праву на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист, адже для того, щоб він був наданий, необхідно встановити, що право особи, яка звернулась з позовом, було дійсно порушено у публічно-правових відносинах.

Аналізуючи вищезазначені норми КАС України, суд дійшов висновку, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушено його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте це рішення, дія або бездіяльність мають бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача.

Крім того, аналіз частини 1 статті 2 КАС України дає підстави вважати, що адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту порушення законного права (свободи, інтересу) саме суб`єкта звернення до суду, тобто, позивача.

Обов`язковою ознакою дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, зокрема обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

При цьому суд перевіряє відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства та не може скасувати його лише за бажанням позивача.

З аналізу зазначених положень чинного законодавства України вбачається, що прийняття оскаржуваних рішень Северинівської сільської ради від 12.07.2013 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 та від 31.01.2014 року про затвердження документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 не має впливу на право позивача на таку земельну ділянку через його відсутність в об`єктивній дійсності на момент прийняття такого рішення.

Адміністративний суд покликаний захищати осіб від порушень їх прав з боку суб`єктів владних повноважень. Обов`язковим елементом правопорушення є негативні для особи наслідки у вигляді невизнання, обмеження або перешкоджання у реалізації її реальних прав, свобод або інтересів, які настають внаслідок протиправних дій або рішень суб`єктів владних повноважень. Відсутність порушення суб`єктивних прав особи, унеможливлює досягнення завдань адміністративного судочинства.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик