Справа № 160/3571/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
04 липня 2022 року Справа №160/3571/22
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 160/3571/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року у справі №160/3571/22 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.12.2021 року №21521 та від 28.12.2021 року №22488 про відповідність платника податку - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» критеріям ризиковості платника податку.

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.

30.05.2022 року до суду надійшла заява представника ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить:

- стягнути на користь ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» з бюджетних асигнувань Державної податкової служби України () судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) грн.

- стягнути на користь ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) грн.

Згідно з ч. 3 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки судове рішення у справі №160/3571/22 прийнято в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд заяви представника ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, також, здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу додано:

- додаткову угоду №1 від 24.01.2022 року до договору №12/01/22 від 12.01.2022 року;

- акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 24.01.2022 року на суму 6000,00 грн.;

- рахунок №1 від 24.01.2022 року на суму 6000,00 грн.;

- акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 23.05.2022 року на суму 2000,00 грн.;

- рахунок №2 від 23.05.2022 року на суму 2000,00 грн.;

- платіжне доручення №608 від 26.01.2022 року на суму 6000,00 грн.;

- платіжне доручення №640 від 23.05.2022 року на суму 2000,00 грн.;

До позовної заяви додано:

- договір про надання правової допомоги №12/01/22 від 12.01.2022 року;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги №1081742.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховним судом у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в акті приймання-передачі наданих послуг, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року у справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 року у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 року у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 року у справі №922/928/18, від 30.07.2019 року у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 року у справі №915/237/18.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження виконання умов договору про надання правової допомоги №12/01/22 від 12.01.2022 року представником позивача подані до суду копії актів приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з наданими актами приймання-передачі наданих послуг встановлено, що адвокатським бюро «Пшець Олександр» надано ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» наступні послуги:

1) 24.02.2022 року підготовлена позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» до Головного Управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про:

- визнання протиправними та скасування рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.12.2021 року №21521 та від 28.12.2021 року №22488 про відповідність платника податку - ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» критеріям ризиковості платника податку та зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області виключити ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку;

- визнання протиправними та скасування рішень Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 22.12.2021 року №3556779/41582136 про відмову у реєстрації податкової накладної №328 від 24.11.2021 та від 24.12.2021 року №3568508/41582136 про відмову у реєстрації податкової накладної №325 від 25.11.2021 року та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №328 від 24.11.2021 року, №325 від 25.11.2021 року ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» - 6000,00 грн. (за один документ), без ПДВ;

2) 23.05.2022 року підготована відповідь на відзиви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України у справі №160/3571/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язати вчинити певні дії вартість наданих послуг 2000,00 грн., без ПДВ.

На підтвердження оплати послуг в повному обсязі надано платіжне доручення №608 від 26.01.2022 року на суму 6000,00 грн. та платіжне доручення №640 від 23.05.2022 року на суму 2000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд враховує, що адміністративна справа №160/3571/22 в силу статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №160/3571/22 є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

В цей же час, у відповідності до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як і зазначалось рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2022 року у справі №160/3571/22 позовну заяву ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД задоволено частково.

Суд звертає увагу, що позовні вимоги задоволені виключно до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині щодо визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 10.12.2021 року №21521 та від 28.12.2021 року №22488 про відповідність платника податку - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» критеріям ризиковості платника податку. У задоволені інших позовних вимог до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відмовлено.

Отже, з огляду на викладене, суд робить висновок заява представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме, у розмірі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/3571/22 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь ТОВ «ФІРМА «ГЕФЕСТ-ТРЕЙД» () судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) 00 грн.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський