Справа № 480/2076/21
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про закриття провадження у справі
29 червня 2022 року Справа № 480/2076/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2076/21 за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та стягнення шкоди,
У С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невжитті відповідачем заходів із організації виплати позивачу гарантованої суми відшкодування за вкладом в розмірі 200000,00 грн.;
- стягнути з відповідача на користь позивача 200000,00 грн. завданої позивачу майнової шкоди, спричиненої даною протиправною бездіяльністю відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 була вкладником, а наразі є кредитором ПАТ "КБ "Хрещатик" на суму 200 000 грн. кредиторських вимог, які на даний час не отримала. Позивач стверджує, що через встановлені судовими інстанціями та підтверджені самим відповідачем факти протиправної бездіяльності уповноваженої особи відповідача ОСОБА_1 з вини уповноваженої особи відповідача, незаконно втратила можливість отримати за процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», гарантовану позивачу суму відшкодування за вкладом в розмірі 200000,00 грн. Відтак, у зв`язку з цією протиправною бездіяльністю уповноваженої особи відповідача позивачу була завдана майнова шкода в розмірі 200000,00 грн.
Тобто, порушене право виходить не із дій/бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі також - Фонд) по відношенню до позивача, а із не вчинених Фондом певних дій, які мали призвести до задоволення кредиторських вимог в процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, а позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме дії Фонду призвели до настання негативних наслідків у вигляді невідшкодування коштів згідно заявленого предмета спору. Таким чином, протиправна бездіяльність зі сторони Фонду по відношенню до позивача не підтверджена жодним належним доказом.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 по справі №480/2076/21 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та стягнення шкоди закрито.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 по справі №480/2076/21 скасовано, а справу направлено суду І інстанції для продовження розгляду. Вказана справа надійшла до Сумського окружного адміністративного суду 28 січня 2022 року.
Ухвалою суду від 01.02.2022 прийнято справу №480/2076/21 до провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22.02.2022 об 11 год. 30 хв.
В судове засідання 22.02.2022 сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули, причини неявки суд не повідомили.
Згідно з ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 цієї статті встановлено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).
Таким чином, з огляду на наведене, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.01.2020 у справі № 826/7778/17, яке набрало законної сили 21.08.2020, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами по договору відступлення права вимоги № 1 від 01.04.2016 до договору банківського вкладу №153D-644571 від 09.12.2015 «Різдвяний сніг» у сумі 200 000, 00 грн. Зобов`язано Уповноважену особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «ХРЕЩАТИК» надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Комерційний банк "Хрещатик" за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладами по договору відступлення права вимоги № 1 від 01.04.2016 до договору банківського вкладу №153D-644571 від 09.12.2015 «Різдвяний сніг» у сумі 200 000, 00 грн.

24.09.2020 позивач звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою щодо виконання рішення суду від 23.01.2020 у справі № 826/7778/17 та виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом в розмірі 200000,00 грн.

Листом від 08.10.2020 №02-036-12750/20 повідомив позивача, що Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК", станом на дату надання відповіді, додаткової інформації про ОСОБА_1 до Переліку вкладників не надавалось. Також повідомлено, що станом на 02 жовтня 2020 року ПАТ "КБ "ХРЕЩАТИК" припинено як юридичну особу, про що відповідний запис було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі ФГВФО), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі Закон № 4452-VI).

Частиною 1 статті 3 Закону №4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми, встановленої адміністративною радою Фонду на дату прийняття такого рішення незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000,00 грн. Фонд не відшкодовує кошти: передані банку в довірче управління; за вкладом у розмірі менше 10 гривень; за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред`явника.

Згідно з положеннями ст. 27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 1 статті 28 Закону №4452-VI встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500 000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 по справі №826/7778/17 було встановлено, що позивач має право на відшкодування гарантованої суми коштів як вкладник за депозитом з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, і передусім її необхідно включити у відповідні списки вкладників.

З даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 02.10.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №128000175 про припинення державної реєстрації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» як юридичної особи.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 817/777/16 звертає увагу на те, що юрисдикція спору, однією зі сторін якого є Фонд, визначається з огляду на зміст правовідносин та функції Фонду або його уповноваженої особи. Першочергово суд повинен визначити, чи має цей спір ознаки публічно-правового характеру або є приватноправовим, що обумовлений порушенням прав позивача неналежним виконанням банком узятих на себе договірних зобов`язань.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосовувати виключно формальний критерій - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, адже визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Отже, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 4452-VI з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів, бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За визначенням п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VIУ Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Частиною 2 статті 37 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Уповноважена особа Фонду має право: 1) призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обов`язки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю; 2) здійснювати інші повноваження, встановлені цим Законом, та делеговані їй Фондом.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов`язкові до виконання працівниками банку; 3) звітує за результатами здійснення тимчасової адміністрації банку перед виконавчою дирекцією Фонду.

Тобто, Фонд безпосередньо, або уповноважена особа Фонду, у разі делегування їй повноважень після запровадження тимчасової адміністрації в банку, фактично набуває всіх повноважень органів управління та контролю банку та діє, в тому числі, як представник останнього, зокрема в договірних правовідносинах з клієнтами банку.

Разом з тим, за визначенням ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Закону України № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

З огляду на викладене, юрисдикція спору, однією зі сторін якого є Фонд, визначається з огляду на зміст правовідносин та функції Фонду або його уповноваженої особи.

Відповідно до правових положень ч.ч. 3 та 4 ст. 53 Закону № 4452-VI, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Як вже зазначалося, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 02.10.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК».

Зважаючи на те, що ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» ліквідовано як юридичну особу, повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припинені з жовтня 2020 року, відповідно до положень ст. 53 Закону № 4452-VI.

Відповідно, в межах спірних правовідносин, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не здійснює публічно-владні управлінські функції, визначені спеціальним законом - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2020 у справі №826/7778/17 не було зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти дії щодо позивача.

Разом із тим, суд наголошує, що позивач має право на відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми за договором №№153D-644571 банківського вкладу «Різдвяний стіл» на суму 200 000,00 грн., однак дане питання має вирішуватись у порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказані правові норми КАС України, адміністративне судочинство регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Так, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави суду для висновку, що спірні правовідносини не містять ознак публічно-правового спору та не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 238, 248, 256, 295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та стягнення шкоди - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя С.В. Воловик