Справа № 560/8181/20
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8181/20

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

30 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року (м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення з 01.01.2019 року відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання суддівської винагороди працюючого судді з 90% до 86% при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у зв`язку із зміною з 01.01.2019 року та з 01.01.2020 року розміру суддівської винагороди працюючого судді; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 року та з 01.01.2020, виходячи з 90% суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з урахуванням проведених виплат; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення стажу роботи на посаді судді з 33 повних років до 23 років; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області внести зміни в пенсійну справу, зазначивши, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди, становить 33 роки 2 місяця 06 днів; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області продовжувати нарахування та виплату грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % грошового утримання працюючого судді Старокостянтинівського районного суду відповідно до наданих довідок; звернути судове рішення до негайного виконання щодо присудження виплати щомісячного довічного грошового утримання у межах стягнення за один місяць в розмірі 2396,28 грн.; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення зобов`язавши відповідача подати у визначений судом строк звіт про його виконання.

Відповідно до рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління ПФУ в Хмельницькій області щодо зменшення з 01.01.2019 розміру суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з 90% до 86%; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 року та з 01.01.2020, виходячи з 90% суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В свою чергу, позивач не погоджуючись з вказаним рішенням також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон від 02.06.2016 № 1402-VIII).

За змістом частини 1 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

В силу частини 3 статті 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Позивача 22.09.2016 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви у відставку, і 21.10.2016 призначено довічне грошове утримання.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідач під час перерахунку довічного грошового утримання позивачу з 01.01.2019, узяв до уваги лише стаж роботи на посаді судді і визначив розмір вказаного утримання, виходячи із 86 відсотків грошового утримання працюючого судді. Однак, при визначенні такого розміру, відповідач не враховував набутий позивачем стаж, який зараховується до стажу роботи на посаді судді, що призвело до зменшення утримання.

Положеннями ч. 1 ст. 137 Закону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

З матеріалів справи встановлено, що на момент обрання позивача на посаду судді питання визначення стажу, який дає право на відставку, регулювалося ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ (далі - Закон №2862-ХІІ) від 15.12.1992 та Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» №584/95 від 10.07.1995.

За змістом ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 №2862-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу на посаді судді не менше 10 років.

В силу абз. 2 ст. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» №584/95 від 10.07.1995 (у редакції, чинній на день обрання позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, до стажу роботи, що дає позивачу право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

У відповідності до відомостей про страховий стаж, що міститься в матеріалах пенсійної справи, страховий стаж позивача становить 42 роки 10 місяців 16 днів, з яких: на посаді судді 23 роки 8 місяців 24 дня, військова служба строкова 2 роки 12 днів, строк навчання у вищому юридичному навчальному закладі на деній формі 3 роки 9 місяців 24 дня, час роботи на посаді слідчого 9 років 5 місяців 11 днів.

Відтак, розмір довічного грошового утримання позивача повинен визначатися із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного, крім часу роботи на посаді судді, половину навчання у вищому юридичному навчальному закладі, період проходження строкової військової служби та час роботи на посаді слідчого. Всього, таким чином, стаж, який враховується для визначення розміру довічного грошового позивача, складає 37 років 1 місяць 17 днів.

Так як позивач не проходив кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), то у відповідності до п. 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII розмір його довічного грошового утримання на час виходу у відставку підлягає обчисленню відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-VI) і складає 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначеної за правилами ст. 133 Закону №2453-VI.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно до яких судді України, які перебувають у відставці, мають право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання лише за умови проходження кваліфікаційного оцінювання або призначення судді за результатами конкурсу.

Тобто, при здійсненні з 19.02.2020 перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці, відповідач повинен керуватися ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII.

Частиною 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1402-VI) передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Положеннями ч. 4 та ч. 5 ст. 142 цього ж Закону передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

З урахуванням визначеного стажу позивача, який враховується при визначенні розміру його довічного грошового утримання як судді у відставці, таке утримання з 19.02.2020 складає 84 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначеної за правилами ст. 135 Закону №1402-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Колегія суддів вважає належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2019 року по 19.02.2020, виходячи із 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень ст. 133 Закону № 2453-VI, а у подальшому з 19.02.2020 виходячи із 84 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, з урахуванням проведених виплат.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про продовження нарахування і виплату довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді районного суду не підлягає задоволенню.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог частково.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 у період із 01.01.2019 року по 19.02.2020 року розміру щомісячного довічного грошового утримання у частині визначення відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, із 90 відсотків до 86 відсотків.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 01.01.2019 року по 19.02.2020, виходячи із 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010, з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із 19.02.2020, виходячи із 84 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, обчисленої відповідно до положень ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, як така, що розглянута за правилами спрощеного провадження, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Сторчак В. Ю.