Справа № 260/1851/22
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2022 року м. Ужгород№ 260/1851/22
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Калинич Я.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через представника - адвоката Лиску Павла Олександровича, звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просить:

1. Визнати бездіяльність уповноважених осіб військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби незаконною.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 14.03.2022 року позивач призваний на військову службу по мобілізації згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», яку проходить у військовій частині НОМЕР_2. Зазначає, що Наказом Мінекономіки №604-22 від 29.03.2022 року позивача було заброньовано на період мобілізації та на воєнний час, чим, відповідно, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців. ОСОБА_1 наполягає, що не може бути військовослужбовцем, оскільки є заброньованим і підлягає негайному звільненню з військової служби на виконання Наказу Мінекономіки.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому останній заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у задоволенні таких. Зазначає, законодавством не передбачено звільнення з військової служби за призовом під час мобілізації, на підставі бронювання, наданого після їх призову.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено що позивач є засновником та директором товариства з обмеженою відповідальністю «НВК «Вітус».

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 14 березня 2022 року за №7 солдата запасу ОСОБА_1 призначено водієм 1 відділення 5 взводу охорони 3 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_2.

17 березня 2022 року ОСОБА_1 у військовій частині прийняв військову присягу.

Наказом Міністерства економіки України від 29 березня 2022 року за №604-22 «Про бронювання військовозобов`язаних за ПрАТ «Українська міжбанківська валютна біржа», АТ «Українські енергетичні машини», ТОВ «Співдружність Авіа Буд», НВК «ВІТУС», ТОВ «Медіко» та ТОВ «Смарт Майнінг»» зокрема заброньовано НВК «ВІТУС» на період мобілізації та на воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначених суб`єктів господарювання, за списком, наданим Мінекономіки, крім військовозобов`язаних, які мають дефіцитні для Збройних Сил України військово-облікові спеціальності згідно листа Міністерства оборони України від 11.03.2022 №220/1469, а також громадян України, які не проходили військову службу, згідно листа Міністерства оборони України від 27.03.2022 №220/1960. Також надано заброньованим відстрочку на військову службу під час мобілізації на 6 місяців.

08 квітня 2022 року ОСОБА_1 було подано звернення до Адміністрації державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України щодо звільнення з військової служби у зв`язку з бронюванням та виконання наказу Мінекономіки № 604-22 від 29.03.2022 року.

22 квітня 2022 року адвокатом Лискою П.О. в інтересах ОСОБА_1 були подані заяви на ім`я Командира військової частини НОМЕР_2, Командира військової частини НОМЕР_4, Міністра оборони України Резнікова Олексія Юрійовича, Військового комісара Виноградівського районного комісаріату, Першого віце-прем`єр міністра України, Міністра економіки України Свириденко Юлії Анатоліївни про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та фактичного виконання Наказу Міністерства економіки України за №604-22 від 29.03.2022 року.

27 квітня 2022 року адвокатом Лиска П.О. інтересах ОСОБА_1 була подана заява до Берегівського районного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та фактичного виконання Наказу Міністерства економіки України за №604-22 від 29.03.2022 року.

04 травня 2022 року на електронну пошту адвоката Лиски П.О. надійшов лист (відповідь) Берегівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.05.2022 року за №3060 на заяву в адвоката Лиски Павла Олександровича від 27.04.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та фактичного виконання Наказу Мінекономіки № 604-22 від 29.03.2022 року. У своїй відповіді Берегівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки пропонує з порушеного у заяві питання звернутися до командування в/ч, де проходить службу військовослужбовець ОСОБА_1 .

06 травня 2022 року ОСОБА_1 отримав лист (відповідь) Адміністрації державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України. Із змісту якої вбачається, що Адміністрація державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України відмовляє у звільненні ОСОБА_1 з військової служби.

Також, 11 травня 2022 року на електронну пошту адвоката Лиски П.О. надійшов лист (відповідь) військової частини НОМЕР_2 за №422 на заяву адвоката Лиски П.О. від 27.04.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та фактичного виконання Наказу Мінекономіки №604-22 від 29.03.2022 року. Із змісту відповіді вбачається, що питання надання відстрочки від призову під час мобілізації у воєнний час є виключною компетенцією районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Військова частина НОМЕР_2 пропонує з порушеного у заяві питання звернутися безпосередньо до Берегівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

12 травня 2022 року представником позивача було подано повторну заяву на ім`я Командира військової частини НОМЕР_2 про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та фактичного виконання Наказу Мінекономіки № 604-22 від 29.03.2022 року.

13 травня 2022 року на електронну пошту представника позивача надійшов лист (відповідь) військової частини НОМЕР_2 №494 на повторну заяву адвоката Лиски П.О. від 27.04.2022 року про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та фактичного виконання Наказу Мінекономіки № 604-22 від 29.03.2022 року. Із змісту відповіді вбачається, що військова частина НОМЕР_2 відмовляє у звільненні ОСОБА_1 , з військової служби. Також зазначає, що чинним законодавством не передбачено звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять службу за призовом під час мобілізації, на підставі бронювання, наданого після їх призову.

22 травня 2022 року на електронну пошту адвоката Лиски П.О. надійшов лист (відповідь) від Адміністрації державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України щодо звільнення від військової служби у зв`язку з бронюванням та виконання наказу Мінекономіки від Наказу Мінекономіки № 604-22 від 29.03.2022 року. Із змісту відповіді вбачається, що Адміністрація державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України вважає що на цей час відсутні правові підстави для звільнення громадянина ОСОБА_1 з військової служби.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Зокрема, статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із статтею 1 вищезазначеного Закону, встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Згідно із статтею 4 частиною 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

У відповідності до статті 4 частин 5 та 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення. Рішення про проведення відкритої мобілізації має бути негайно оголошене через засоби масової інформації.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції на момент виникнення правовідносин, далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону №2232-ХІІ початкомпроходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальноїпідтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу піл час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Початком проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період є день, визначений статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Згідно з Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Також Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Статтею 23 Закону від 21.10.1993 №3543-ХІІ визначено, що не підлягають призову на військову службу під час Мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з наведеного вбачається, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані заброньовані на період мобілізації та на воєнний час. Разом з тим, статтею 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ надано визначення поняттю «військовозобов`язаний» та «військовослужбовець», де військовослужбовцями є особи, які проходять військову службу, а військовозобов`язаними відповідно є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань.

Між тим, як зазначає сам позивач та підтверджується наказом Міністерства економіки України від 29.03.2022 року №604-22, ОСОБА_1 заброньовано за НВК «ВІТУС» на період мобілізації та на воєнний час лише наказом від 29.03.2022 року, тобто вже після того, як позивача наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.03.2022 року за №7 призначено до військової частини.

Отже, ОСОБА_1 , на дату прийняття Міністерством економіки України наказу щодо бронювання військовозобов`язаних, вже був військовослужбовцем.

Водночас, підстави звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призивом під час мобілізації, на особливий період визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану:

а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі;

б) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової .служби з виключенням з військового обліку;

в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання;

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років; у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органу, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько- консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним1 висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я; у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи IP групи; у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи; у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-раціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд; військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю; військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду зі дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку; один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років; військовослужбовці, які самостійно виховують дитину.(дітей) віком до 18 років.

Позивачем до суду не було надано доказів про існування у нього підстав звільнення його з військової служби, передбачених приписами пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ не передбачено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене законодавством не передбачено звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять службу за призовом під час мобілізації, на підставі наказу про бронювання такого, виданого після призову.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час судового розгляду не встановлено обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, а позивачем та його представником не надано суду належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується належними та допустимими доказами та у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич