Справа № 160/7250/20
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року Справа № 160/7250/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіРищенко А. Ю.
за участі секретаря судового засіданняКрамного О.С.
представника позивача представника відповідача Черкавського Ю.С. Пастернак В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича, Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, -
01.07.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича (далі відповідач-1), Дніпровської міської ради (далі відповідач-2), в якій, з урахуванням уточнень від 10.08.2020, просить:
- визнати протиправним та скасувати розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03.06.2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.06.2020 по день винесення рішення суду;
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровського міського голови ОСОБА_2 та Дніпровської міської ради моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що розпорядженням Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03.06.2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » його було звільнено з посади начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№ 1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів. Поряд з цим, підстави, що стали наслідками прийняття спірного розпорядження №3-3/6-рк від 03.06.2020, вже були підставами для прийняття розпоряджень про оголошення ОСОБА_1 доган, зокрема, №2-18/5-рк від 18.05.2020, №1-21/5-рк від 21.05.2020 та №3-29/5-рк від 29.05.2020. Таким чином, позивача притягнуто двічі до відповідальності за одні і ті самі порушення. Вказано, що відповідачем-1 порушено норми ст. 61 Конституції України та ст. 149 КЗпП України, в наслідок притягнення позивача до відповідальності за одні й ті самі порушення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю останньої вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду, 10.08.2020 позивачем були усунуті недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 відкрито провадження у справі № 160/7250/20 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 16.09.2020.
16.09.2020 на адресу суду від представника відповідачів-1,2 надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на те, що ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: за порушення обов`язків, які є складовими трудової функції працівника, оскільки визначені у положенні про управління, яке він очолював. Разом з цим, невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків є винним та скоєним без поважних причин умисно або з необережності, оскільки жодних поважних причин невиконання посадових обов`язків, чи обставин непереборної сили ОСОБА_1 не зазначено. Невиконання посадових (трудових) обов`язків є систематичним, оскільки до ОСОБА_1 протягом року вже застосовувались дисциплінарні стягнення у вигляді догани, які є чинними на момент прийняття розпорядження Дніпровського міського голови про звільнення. Отже, розпорядження Дніпровського міського голови від 03.06.2020 № 3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » є законним та прийнято на підставі норм Закону і в межах повноважень, з урахуванням усіх відомих на час його прийняття обставин, тому позовні вимоги - не підлягають задоволенню.
16.09.2020 судове засідання у справі №160/7250/20 відкладено до 05.10.2020.
23.09.2020 на адресу суду від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій було підтримано аналогічну правову позицію, що і в позовній заяві.
05.10.2020 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду задоволено клопотання представника відповідачів про зупинення провадження у справі №160/7250/20; зупинено провадження у справі №160/7250/20 до набрання законної сили рішеннями у справах №160/3804/20, №160/5618/20, №160/6763/20.
11.04.2022 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі №169/7250/20; поновлено провадження у справі №160/7250/20.
Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 27.06.2022, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача-2 в судовому засіданні, призначеному на 27.06.2022, проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити повністю.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 працював начальником архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради.
Розпорядженням Дніпровського міського голови від 22.01.2020 №2-22/1-рк «Про проведення службового розслідування» прийнятим на підставі доповідної записки секретаря Дніпровської міської ради від 22.01.2020 вх. №8/383 було призначено проведення службового розслідування щодо перевірки фактів та обставин стосовно незаконного вибуття земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста для чого було створено певну комісію та затверджено її склад.
В ході проведення означеного службового розслідування розпорядженням Дніпровського міського голови від 13.03.2020 №6-13/3-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обов`язків, а саме: несвоєчасна та неякісна підготовка актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду.
18.05.2020 розпорядженням Дніпровського міського голови №2-18/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: порушення умов зберігання документів в архівосховищах.
21.05.2020 розпорядженням Дніпровського міського голови №1-21/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність, що призвела до порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи щодо забезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів.
Актом службового розслідування від 27.05.2020 (підстава: розпорядження міського голови від 22.01.2020 №2-22/1-рк «Про проведення службового розслідування») було запропоновано міському голові закінчити службове розслідування у зв`язку з виявленням фактів неналежного ставлення до своїх посадових обов`язків начальника архівного управління ОСОБА_1 , що призвело до підробки документів, які знаходились на зберіганні в архівному управлінні, тим самим сприяло незаконному вибуттю земельних ділянок із комунальної власності територіальної громади міста.
29.05.2020 розпорядженням Дніпровського міського голови №3-29/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » ОСОБА_1 , начальнику архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради було оголошено догану систематичне невиконання своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; невиконання робіт щодо описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.
03.06.2020 розпорядженням Дніпровського міського голови №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з посади начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.
Не погоджуючись із розпорядженням №3-3/6-рк від 03.06.2020 та як наслідок зі своїм звільненням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного розпорядження про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, суд виходив з того, що правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України).
Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, визначаються Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-ІІІ).
Статтею 7 Закону №2493-ІІІ встановлено, що правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.
На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.
У силу вимог ст.1 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (далі - КЗпП України), Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.
Статтею 139 КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.
Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Частиною першою статті 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (частина перша статті 148 КЗпП України).
Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Отже, в разі виявлення порушення працівником трудової дисципліни керівник, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку, заподіяної ним шкоди, обставин, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, оголошує наказом (розпорядженням) стягнення.
Проаналізувавши наведені норми, суд дійшов висновку, що за порушення трудової дисципліни, в тому числі за неналежне виконання посадових обов`язків, посадова особа органу місцевого самоврядування може бути притягнута до дисциплінарної відповідальності із застосуванням одного з видів стягнення. При цьому, факт протиправної винної дії або бездіяльності такої посадової особи, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених законодавством, повинен бути підтверджений достатніми матеріалами.
У свою чергу адміністративний суд, не втручаючись у дискреційні повноваження керівника щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, у відповідності із вимогами частини другої статті 2 КАС України, має перевірити, чи прийнято таке рішення із дотриманням визначених цією нормою критеріїв, а саме: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до пунктів 1, 5 статті 8 Закону №2493-ІІІ, основними обов`язками посадових осіб місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної діяльності органів місцевого самоврядування та сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі.
Як слідує зі змісту оскаржуваного розпорядження від 03.06.2020 № 3-3/6-рк, підставами для його винесення слугували факти систематичного невиконання ОСОБА_1 без поважних причин посадових обов`язків, а саме: бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час підготовки актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; незабезпечення умов належного зберігання документів в архівосховищах; незабезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; нездійснення упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; нездійснення описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.
Поряд з цим, суд звертає увагу, що розпорядженнями від 13.03.2020 №6-13/3-рк, від 18.05.2020 №2-18/5-рк, від 21.05.2020 №1-21/5-рк та від 29.05.2020 №3-29/5-рк до позивача були застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді доган, зокрема за: несвоєчасну та неякісну підготовку актів про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду; порушення умов зберігання документів в архівосховищах; бездіяльність, що призвела до порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи щодо забезпечення організації і проведення експертизи цінності архівних документів; бездіяльність та порушення вимог чинного законодавства у сфері архівної справи під час упорядкування документів органів місцевого самоврядування та державної влади, комунальних, державних, приватних установ та підприємств за списками №№1, 2; невиконання робіт щодо описування і приймання на державне зберігання документів особового походження, кіно-, фото-, фонодокументів.
Так, аналізуючи зміст спірного розпорядження від 03.06.2020 № 3-3/6-рк та зміст розпоряджень від 13.03.2020 №6-13/3-рк, від 18.05.2020 №2-18/5-рк, від 21.05.2020 №1-21/5-рк та від 29.05.2020 №3-29/5-рк, суд вважає за необхідне зазначити, що в рамках одного службового розслідування (а у деяких випадках до його завершення) позивача було спочатку притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вищевказані порушення шляхом оголошення чотирьох доган (березень, травень 2020 року) та за ті ж самі порушення позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення (червень 2020 року).
Тобто, має місце притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за одні й ті самі порушення двічі, що суперечить приписам ст. 149 КЗпП України.
Більш того, суд звертає увагу на те, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 у справі №160/5618/20, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовача про визнання протиправними та скасування розпорядження задоволено повністю; визнано протиправними та скасовано розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 18.05.2020 року № 2-18/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » та від 21.05.2020 року № 1-21/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 ».
Відповідно до п. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 18.05.2020 року № 2-18/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » та від 21.05.2020 року № 1-21/5-рк «Про оголошення догани ОСОБА_1 » були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку, при цьому слід наголосити, що порушення викладені в означених розпорядженнях, знайшли своє відображення також і у спірному розпорядженні Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03.06.2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 », що додатково свідчить про його протиправність.
Враховуючи встановлену протиправність розпорядження від 03.06.2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 », позовна вимога про визнання протиправним та скасування розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Б.А. від 03.06.2020 року №3-3/6-рк «Про звільнення ОСОБА_1 » підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, скасування розпорядження про звільнення позивача є підставою для його поновлення на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради.
Крім того, суд звертає увагу, що допущення окремого дисциплінарного проступку не було покладено у основу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Відповідно до змісту розпорядження та усних пояснень представника відповідачів оскаржуване розпорядження було прийнято лише у зв?язку з наявністю попередніх розпоряджень про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган. Це на думку суду не є окремим складом дисциплінарного проступку.
Оскільки положеннями спеціального законодавства не врегульовано процедуру поновлення на посаді в разі його незаконного звільнення, з метою ефективного відновлення порушених прав позивача, до спірних правовідносин підлягають застосуванню окремі положення Кодексу законів про працю України.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Разом з тим, суд зазначає, що останнім днем роботи позивача на займаній посаді перед звільненням з урахуванням розпорядження відповідача-1 від 03.06.2020 № 3-3/6-рк було 03.06.2020 року тобто 03.06.2020 ОСОБА_1 ще обіймав зазначену посаду.
Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для поновлення позивача на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради з 04.06.2020.
Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 у справі № 21-395а13 зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).
Відповідно до п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Зі змісту довідки Дніпровської міської ради від 04.06.2020 №4/10-652 встановлено, що загальна сума заробітної плати за останні два повні місяці роботи позивача (квітень, травень 2020 року) становить 20 278,63 грн.
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становить 506,97 грн. (20 278,63 грн./40 днів).
Кількість днів вимушеного прогулу позивача, на які поширюються вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу після звільнення становить 515 робочих днів.
Таким чином, суд робить висновок, що на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.06.2020 по 24.06.2022 включно у розмірі 261 089,55 грн. (515 днів х 506,97 грн.).
Згідно із п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.
Щодо позовної вимоги відносно стягнення на користь ОСОБА_1 з Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича та Дніпровської міської ради моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Так, згідно із правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З огляду на те, що "розумність" і "справедливість" є оціночними поняттями, суди, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широку свободу розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.
Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презумується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться копії виписок із медичних карт за період березень - травень 2020 року (період проведення службового розслідування), відповідно до змісту яких вказано на скарги ОСОБА_1 на давлючий біль у грудях, задишку, слабкість, запаморочення.
Таким чином, не дотримання відповідачем вимог КЗпП України завдало позивачу певних моральних страждань та переживань, оскільки з вини відповідача він був протиправно звільнений зі служби, тобто втратив роботу; мав порушення нормального життєвого ритму через необхідність численних звернень до різних органів та судів з метою захисту своїх прав; переживав нервове напруження та стреси.
Суд вважає, що у разі встановлення протиправної поведінки суб?єкта владних повноважень щодо особи, факт наявності моральної шкоди є доведеним, проте предметом доказування у такому випадку є її розмір. У даній справі суд враховує, що позивача було протиправно звільнено, проте, з іншого боку, у справах про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді догани, рішення в яких набрали законної сили, були доведені факти неналежного виконання позивачем своїх посадових обов`язків. На думку суду, при вирішенні питання компенсації завданої шкоди, повинна враховуватись поведінка сторін спору, яка призвела до її спричинення. В даній справі, неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків сприяло винесенню відповідачами оскаржуваного рішення. Отже, весь тягар відповідальності за це не може бути покладений лише на сторону відповідача.
Виходячи із вимог розумності, справедливості і достатності та враховуючи психоемоційний стан позивача, їх характер та зусилля позивача на відновлення свого порушеного права, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн.
За вказаних обставин суд частково задовольняє вказану вище позовну вимогу позивача у розмірі 1 000,00 грн.
З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 371 КАС України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича, Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження Дніпровського міського голови Філатова Бориса Альбертовича від 03.06.2020 року №3-3/6-рк Про звільнення ОСОБА_1 .
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради з 04.06.2020 року.
Стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.06.2020 по 24.06.2022 включно у розмірі 261 089,55 грн.
Стягнути з Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. 295 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 01 липня 2022 року.

Суддя А. Ю. Рищенко