Справа № 280/3198/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Справа № 280/3198/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати дії відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії за віком з врахуванням коефіцієнту 4,41 за грудень 1992 року неправомірними;

визнати дії відповідача щодо самовільної зміни періоду страхового стажу для обчислення пенсії з 01.12.1987р. по 30.11.1992р. на період з 01.01.1987 року по 31.12.1991 року неправомірними;

визнати бездіяльність відповідача щодо неврахування розшифровок заробітної плати, зазначених в довідках про заробітну плату, поданих позивачем при призначенні пенсії за віком у 2003 році неправомірною;

зобов`язати відповідача зробити перерахунок і сплатити пенсію за віком позивачу з врахуванням коефіцієнту 4,41 за грудень 1992 року за період з 06.12.2003 по теперішній час з врахуванням сплачених сум;

зобов`язати відповідача зробити перерахунок пенсії за віком позивачу з врахуванням періоду страхового стажу для обчислення пенсії з 01.12.1987р. по 30.11.1992р. з врахуванням щомісячної розшифровки, зазначеної в довідках про заробітну плату, поданих при призначенні пенсії за віком у 2003 році з 06.12.2003 по теперішній час з врахуванням сплачених сум.

Ухвалою суду від 23.05.2022 року позовну заяву залишено без руху, на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 30.05.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії повернуто позивачу в частині позовних вимог з 06.12.2003 по 29.09.2021.

Ухвалою суду від 30.05.2022 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 06.12.2003 їй призначено пенсію за віком, у відповідності Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зазначає, що з 01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із чим розмір пенсії позивача було перераховано, однак, у зв`язку із тим, що розмір пенсії відповідно до нового закону нижчий, ніж обчислений за раніше діючим законодавством, подальша виплата пенсії позивачу провадилась в попередньому розмірі з урахуванням підвищення на 12 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №312 від 11.03.2004 «Про додаткові заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян». При цьому розрахунок пенсії провадився, виходячи із середньомісячного заробітку за період з 01.12.1987 по 30.11.1992. Позивач зазначає, що у подальшому відповідачем безпідставно та протиправно проведено перерахунок її пенсії зі зміною періоду страхового стажу для обчислення пенсії на період з 01.01.1987 по 31.12.1991. Також, відповідачем враховано грудень 1992 року, у якому позивач не отримувала доходів, що також призвело до зниження розміру отримуваної пенсії. Крім того, позивач посилався на те, що відповідачем протиправно не було проведено їй перерахунок пенсії за період з 06.12.2003 по теперішній час з врахуванням коефіцієнту 4,41 за грудень 1992 року. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що позовні вимоги про визнання неправомірною зміну періоду страхового стажу для обчислення пенсії з 01.12.1987 по 30.11.1992 на період з 01.01.1987 по 31.12.1991 є безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідач зазначає, що за розрахунковий період з 01.12.1987 по 30.11.1992 середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 111,40, а індивідуальний коефіцієнт для обчислення дорівнював 0,81337. В свою чергу, за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 середньомісячний заробіток становив 250,37, а індивідуальний коефіцієнт для обчислення склав 0,81700. Відповідач зазначає, що взяття за основу періоду з 01.01.1987 по 31.12.1991 було більш вигідним для позивача, відповідно до наданих нею довідок про заробітну плату, а тому жодних протиправних дій з боку відповідача немає.

Також, відповідач вказував на те, що не має законних підстав для перерахунку пенсії з врахуванням коефіцієнту 4,41 за грудень 1992 року через те, що позивач не працювала, а тому застосувати відповідні коефіцієнти, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 листопада 1992 року» від 13.01.1993 №16 до розрахунків суми пенсії позивачки немає можливості. З урахуванням викладеного у позовній заяві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, з 06.12.2003 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, позивач зазначає, що розрахунок пенсії провадився, виходячи із середньомісячного заробітку за період з 01.12.1987 по 30.11.1992, проте у подальшому відповідачем протиправно змінено розрахунок середньомісячного заробітку на період з 01.01.1987 по 31.12.1991, що призвело, на думку позивача, до зменшення розміру її пенсії.

Також, позивач вважає, що при призначенні їй пенсії сталася помилка, оскільки відповідач не врахував коефіцієнт за грудень 1992 року в розмірі 4,41, що було передбачено постановою КМУ №16 від 13.01.1993 «Про порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 листопада 1992 року», в результаті чого пенсію було призначено в значно нижчому розмірі.

Не погодившись із вказаними діями органу Пенсійного фонду, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, з 01.01.2004 набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).

Відповідно до статті 1 Закону №1058 (в редакції на 2004 рік), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч.1 ст.27 Закону №1058, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до положень статті 40 Закону №1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості страхового стажу.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, положеннями Закону №1058 прямо передбачена можливість врахування при обчисленні пенсії заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв.

При цьому, суд зазначає, що коли період отримання заробітної плати (доходу) до 1 липня 2000 року складає понад 60 місяців, то відповідно враховуються 60 місяців з найбільшим заробітком (доходом), що є найбільш сприятливим для пенсіонера та тягне за собою отримання пенсії у більшому розмірі.

Позивач у позовній заяві зазначає, що під час призначення та обрахунку її пенсії повинно було бути взято до уваги заробіток (дохід) за період з 01.12.1987 по 30.11.1992, а відповідач, на думку позивача, неправомірно провів обрахунок пенсії із врахуванням заробітку за період з 01.01.1987 по 31.12.1991.

Разом з тим, такі доводи позивача є помилковими, з огляду на наявні в матеріалах справи розрахунки.

Так, відповідно до розрахунку (а.с.37 зворот) встановлено, що у разі застосування показників заробітної плати для обрахунку пенсії за період з 01.12.1987 по 30.11.1992 (на чому наполягає позивач) середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 111,40, а індивідуальний коефіцієнт для обчислення 0.81337.

В свою чергу, у разі застосування показників заробітної плати для обрахунку пенсії за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 (на чому наполягає відповідач), середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складав 250,37, а індивідуальний коефіцієнт для обчислення 0.81700 (а.с.38 зворот).

Оскільки позивачем під час звернення за призначенням пенсії були надані довідки про дохід у період роботи з січня 1987 по червень 1991, то відповідно органом Пенсійного фонду було визначено 60 місяців підряд, із найвищим доходом, і такими є період з 01.01.1987 по 31.12.1991.

Тобто, період з 01.01.1987 по 31.12.1991 є більш сприятливим при визначенні розміру пенсії, оскільки за зазначений період дохід є вищим.

Суд зазначає, що позивача ще листом від 05.05.2004 №83/14 (а.с.10), було повідомлено про те, що середньомісячний заробіток обраховано при обчисленні пенсії за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, а врахування періоду з 01.12.1987 по 30.11.1992 є недоцільним. Доказів на підтвердження того, що позивачу раніше призначалась пенсії із врахуванням періоду з 01.12.1987 по 30.11.1992, та розмір такої пенсії був більшим, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині зобов`язання відповідача врахувати при обчисленні пенсії заробіток за період з 01.12.1987 по 30.11.1992.

Щодо позовних вимог в частині неврахування коефіцієнту за грудень 1992 року в розмірі 4.41, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1993 №16 «Про порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 листопада 1992 року», суд зазначає таке.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1993 №16 «Про порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 листопада 1992 року» у разі коли при обчисленні пенсії береться заробіток починаючи з 1 листопада 1992 р., розмір пенсії підвищується залежно від місяця звернення за призначенням пенсії за такими коефіцієнтами: 1992 рік: листопад - 5,12, грудень - 4,41.

Разом з тим, судом встановлено, що при обчисленні пенсії позивача грудень 1992 року до розрахунку пенсії не брався, оскільки відповідно довідок про заробітну плату позивач у грудні 1992 року заробітну плату не отримувала (а.с.50), а відповідно і підстав для застосування вищенаведених положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1993 №16 «Про порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 листопада 1992 року» у відповідача не було.

В свою чергу, судом встановлено, що під час обрахунку пенсії позивача відповідачем було застосовано положення пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1993 №16 «Про порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 листопада 1992 року» в частині множення заробітку, з якого обчислюється пенсія, на відповідні коефіцієнти.

Також, суд звертає увагу на те, що судом розглядаються позовні вимоги з 30.09.2021, в іншій частині позовні вимоги є такими, що заявлені з пропуском встановленого строку, у зв`язку з чим позовна заява у відповідній частині була повернута позивачу за ухвалою суду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» з 01.10.2017 року проведено перерахунок пенсій із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто із суми 3764,40 грн., із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно вищевказаного Закону, 01.10.2017 року було переглянуто розмір пенсії позивача із врахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, коефіцієнту страхового стажу, визначеного відповідно до ст.25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 0,28833 та індивідуального коефіцієнту для обчислення пенсії, визначеного згідно ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 0,81700.

За таких обставин, на даний час відсутні підстави для застосування при обрахунку пенсії позивача за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.01.1993 №16 «Про порядок обчислення пенсії, що призначаються після 1 листопада 1992 року».

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова