Справа № 160/8911/22
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА

29 червня 2022 року Справа № 160/8911/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
представник заявника представник ДПС України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Тронько В.В. Похило І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення позову, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України, в якій позивач просить:
Ухвалою суду від 28.06.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Разом із позовною заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення позову, в якій заявник просить забезпечити адміністративний позов шляхом:
Ухвалою суду від 28.06.2022 року призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення позову до розгляду у судовому засіданні.
Необхідність забезпечення позову позивач обґрунтована тим, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі та невжиття таких заходів, може призвести до того, що захист прав та інтересів позивача стане неможливим.
Розглянувши заяву представника ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області ОСОБА_1 27.06.2022 здійснено виїзд за адресою ТОВ «АБК ДНІПРО» (код ЄДОПОУ 36TW304): Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вулиця Тритузна, буд.203А, з метою проведення фактичної перевірки на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.06.2022 № 1534-п та направлень на перевірку від 27.06.2022 №1910, №1911.
Відтак, позивач не погоджуючись із винесеним наказом та діями, які направлені на його виконання, вважаючи їх такими, що прямо порушують його права, інтереси та обов`язки, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову, в межах виниклих спірних правовідносин, суд зважає на таке.
Частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою та шостою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
З аналізу вказаних положень вбачається, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Так, як видно із матеріалів справи, вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовані тим, що невжиття таких може істотно виплинути на права та інтереси позивача, а також ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.
Таким чином, позивач вважає, що існують всі передбачені статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Крім того, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони вчиняти певні дії.
Для застосування заходів забезпечення адміністративного позову обов`язковою умовою є встановлення судом хоча б однієї із таких обставин: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.
Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Відтак, суд звертає увагу на наступне.
Згідно з п. 80.1. та п. 80.2. Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.
Згідно з п. 80.5. Податкового кодексу України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до п. 81.2 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі Закон № 481/95-ВР), ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного рішення про анулювання у формі розпорядження про таке анулювання на підставі, зокрема акта, що засвідчує факт відмови суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки, складеного відповідно до вимог пункту 81.2 статті 81 Податкового кодексу України. До такого акта долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначеного факту технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису, та/або засобами фото-, кінозйомки, відеозапису чи звукозапису.
Розпорядження про анулювання ліцензії приймається, зокрема на шістнадцятий робочий день з дня, наступного за днем вручення суб`єкту господарювання акта, що є підставою для анулювання ліцензії.
Суд зауважує, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють подальші дії контролюючого органу, визначені ст. 3 Закону № 481/95-ВР, які передбачають винесення розпорядження про анулювання ліцензії внаслідок відмови суб`єкта господарювання та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки.
Водночас, суд акцентує увагу на тому, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення щодо себе податкового контролю.
Враховуючи вказане, судом також встановлено, що 27.06.2022 року ТОВ «АБК ДНІПРО» направило лист до ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в якому зазначило, що ТОВ «АБК «Дніпро» не допускає працівників податкового органу до проведення фактичної перевірки, призначеної наказом №1534-п від 27.06.2021 у зв`язку з наявністю ознак протиправності наказу, оскільки в наказі містяться лише загальні посилання на норми пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, однак не зазначено, яка саме наявна або отримана інформація стала підставою для призначення фактичної перевірки (відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки); наказ не містить конкретного періоду діяльності ТОВ «АБК «ДНІПРО», який буде перевірятися, зазначення якого є обов`язковим за змістом абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Кодексу.
Внаслідок зазначеного вище наказ на перевірку від 27.06.2022 №1534-п не відповідає положенням ПК України щодо змісту, що свідчить про оформлення його з порушенням вимог, встановленим п. 80.1 ст. 80 ПК України та є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.
Додатково повідомлено, що рішення керівника податкового органу про проведення перевірки, яке оформлене наказом №1534-п- від 27.06.2022, буде оскаржено ТОВ «АБК «ДНІПРО» у встановленому діючим законодавством України порядку.
Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України).

Суд зауважує, що недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, одночасно із оскарженням наказу на її проведення до суду, може потягнути за собою несприятливі наслідки, а саме, у даному випадку, винесення розпорядження про анулювання ліцензії внаслідок відмови суб`єкта господарювання та/або його посадових (службових) осіб (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) без законних підстав у допуску уповноважених представників контролюючого органу до проведення перевірки.

Таким чином, у разі прийняття контролюючим органом розпорядження про анулювання ліцензій № 00003 терміном дії з 04.02.2022 до 04.02.2027 та ліцензії на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) №00084 терміном дії з 07.12.2021 по 07.12.2026, які належать ТОВ «АБК ДНІПРО», до ухвалення судом рішення у даній адміністративній справі, матиме місце небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ТОВ «АБК ДНІПРО», для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Тобто, суд вказує, що анулювання контролюючим органом ліцензій № 00003 та №00084, які належать ТОВ «АБК ДНІПРО» матимуть наслідком вплив на права та обов`язки позивача, що не охоплюються предметом його позовної заяви.

А тому, внаслідок таких дій (анулювання контролюючим органом ліцензій), ТОВ «АБК ДНІПРО» доведеться докласти значних зусиль та витрат задля відновлення попереднього становища, захисту своїх прав (отримання/поновлення анульованих ліцензій), навіть незважаючи на ту обставину, що судом може бути задоволено позов ТОВ «АБК ДНІПРО» за наслідком розгляду матеріалів справи.

За таких обставин, задоволення клопотання позивача про забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00084, №00003 до набрання законної сили рішенням суду відповідає предмету позову та є співмірним з позовними вимогами.

Суд вважає, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00084, №00003 до набрання законної сили рішенням суду обумовлюється тим, що іншого способу забезпечення дотримання прав та інтересів платника податків, до винесення судом рішення по суті спору, законодавством не передбачено.

Крім того, забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00084, №00003 до набрання законної сили рішенням суду відповідає предмету позовної заяви та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, тому суд доходить висновку, що вимога заявника в частині заборони Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00084, №00003 до набрання законної сили рішенням суду є обґрунтованою, відповідає положенням статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимог представника ТОВ «АБК ДНІПРО» про заборону Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» №00004, №00003, №00112, №2201305, №2105607, до набрання законної сили рішенням суду, суд зазначає наступне.

Метою та завданням інституту забезпечення адміністративного позову є недопущення порушення прав позивача під час розгляду адміністративної справи та створення умов для можливості реального виконання рішення суду в подальшому.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що фактична перевірка контролюючого орагну стосується діяльності ТОВ «АБК ДНІПРО» за ліцензіями №00004, №00003, №00112, №2201305, №2105607, а тому суд вважає обраний позивачем спосіб забезпечення позову в даній частині недоведеним, оскільки на даний час позивачем не наведено підстав та не надано доказів того, що незастосування заходів забезпечення позову у вказаний спосіб призведе до невідворотного порушення прав та законних інтересів позивача.

Таким чином, виходячи із матеріалів справи, суд доходить висновку, що заборона Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00084, №00003 до набрання законної сили рішенням суду є належним та підтвердженим засобом захисту для позивача в межах спірних правовідносин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, заяви про забезпечення позову, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 153, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити Державній податковій службі України та ГУ ДПС у Дніпропетровській області приймати розпорядження щодо анулювання ліцензій Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» за №00084, №00003 до набрання законної сили рішенням суду.

У іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про забезпечення позову - відмовити.

Стягувач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» (; 51000, Дніпропетровська область, Царичанський район, смт. Царичанка, вул. Царичанська , 168).

Боржник: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ).

Боржник: Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ).

Ухвала суду набирає чинності з 29.06.2022 року і підлягає негайному виконанню на підставі ч. 1 ст. 156 КАС України

Ухвала суду може бути пред`явлена до виконання до 29.06.2025 року.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Повний текст ухвали суду складений 01 липня 2022 року.

Суддя В.В. Горбалінський