Справа № 560/4583/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4583/22
РІШЕННЯ

іменем України

30 червня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С.

за участю:секретаря судового засідання Уроди І.М. представників сторін
розглянувши адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування (частково, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) податкового повідомлення-рішення від 18.02.2022 №1468/2201-0701 в частині нарахування податкових зобов`язань в сумі 9 263 600 (дев`ять мільйонів двісті шістдесят три тисячі шістсот) грн.

Позивач вважає оскаржене рішення протиправним, оскільки воно прийняте на підставі висновків перевірки, із обґрунтованістю яких позивач не погоджується. Зазначає, що податковий орган ставить під сумнів реальний характер господарських операцій щодо реалізації позивачем товару, виходячи з окремих суперечностей у документах, за правильність оформлення яких позивач відповідальності не несе. Також висновки податкового органу базуються на певних податкових відомостях щодо покупців товару - ТОВ "Соларис" і ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн", однак для підтвердження змісту операцій постачання ця інформація значення не має, оскільки стосується діяльності саме цих осіб, а не позивача.

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що під час перевірки не був встановлений і підтверджений факт транспортування товару на адресу ТОВ "Соларис" і ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн". Зазначені висновки зроблені з урахуванням того, що надані до перевірки документи не відображають реальний рух активів, не підтверджують факт транспортування товару від позивача до покупців, адже існують суперечливі відомості у ТТН, наданих до перевірки. Також податковим органом не встановлено, що отриманий від позивача товар у подальшому був реалізований вказаними особами або використаний у їх власній діяльності.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідачем не встановлені недоліки у первинних бухгалтерських документах, що оформлялись саме позивачем. Після передачі товару контрагентам відповідно до умов договору подальший рух товару позивачем контролюватись не повинен, відтак він не може нести відповідальність за дії інших осіб. Зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або щодо його обізнаності з такими їх діями.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначає, що саме виявлені недоліки і сумніви щодо оформлення перевезень та зберігання товару покупцями дають підстави для висновку, що дійсної передачі/перевезення товару не було, а тому оформлені документи мають фіктивний характер і не підтверджують зміст господарських операцій.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи та заперечення, викладені у адресованих суду заявах.

Представник позивача позов підтримав, зазначаючи, що оцінка господарських операцій повинна проводитись на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, тоді як висновки, зроблені відповідачем, ґрунтуються на дослідженні діяльності контрагентів позивача та деяких припущеннях.

Представник відповідача позов не визнає, зазначаючи, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою первинних документів, незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність це - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. Під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до підпункту 14.1.191 п.14.1 ст.14 14 Податкового кодексу України зазначено, що постачання товарів це будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Згідно зі статтею 44 Податкового кодексу України визначені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності. Так, відповідно до п.44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподатковування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподатковування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів (документи, створені в письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження і дозвіл адміністрації (власника) на їхнє проведення ); регістрів бухгалтерського обліку (носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів, машинограм і т.п., призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування й узагальнення інформації з первинних документів, прийнятих до обліку ); фінансової звітності (бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період); інших документів, зв`язаних з вирахуванням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Згідно зі ст. 1 цього Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Як вбачається зі змісту статті 4 вказаного Закону бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на основних принципах, серед яких превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми. Згідно з ч. 1 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, визначає, що первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, визначені п. 2.4 Положення: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінюючи правомірність спірного рішення, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області №3439-П від 24 листопада 2021 відповідачем проводилась документальна планова виїзна перевірка Приватного акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат", починаючи з 09 грудня 2021 тривалістю 20 робочих днів.

За результатами перевірки 31.01.2022 ГУ ДПС у Хмельницькій області складений акт про результати документальної планової виїзної перевірки №526/22-01-07-01/00373391, яким встановлено, зокрема:

1) заниження показників у рядку 2240 «Інші доходи» звіту про фінансові результати ( форма №2) за період з 01.04.2019 по 30.09.2021 всього в сумі 9 263 600 гривень, в т.ч.: за 2020 рік в сумі 7 640 000 грн., три квартали 2021 року в сумі 1 623 600 гри., в результаті не віднесення до їх складу вартості безоплатно отриманих активів-грошових коштів:

- по операціях з постачання ПрАТ «Шепетівський цукровий комбінат» цукру білого кристалічного в мішкотарі суб`єкту господарювання, що створений з метою формування витрат та податкового кредиту підприємствам реального сектору економіки шляхом заміни товарних позицій в «ланцюгу» постачання, а саме: ТОВ «Соларис» (ПН 39278476) на загальну суму 7 640 000 грн., в т.ч. ПДВ 1 273 333,33 гривень,

- по операціях з постачання ПрАТ «Шепетівський цукровий комбінат» цукру білого кристалічного в мішкотарі суб`єкту господарювання, що створений з метою формування витрат та податкового кредиту підприємствам реального сектору економіки шляхом заміни товарних позицій в «ланцюгу» постачання, а саме: ТОВ «Компаунд Полімер Юкрейн» (ПН 43341585) на загальну суму 1 623 600 грн., в т.ч. ПДВ 270 600 гривень.

Відповідно до даних ЄРПН не встановлено проведення операцій ТОВ "Соларис" та ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" з реалізації цукру білого кристалічного в м/г придбаного ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат", перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій з постачання (продажу) ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" цукру білого кристалічного в м/г на адресу ТОВ "Соларис" та ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн".

2) заниження різниць, що збільшують фінансовий результат до оподаткування, на суму 129 695 та завищення різниць, що зменшують фінансовий результат до оподаткування на суму 7 769 695 грн., внаслідок віднесення до їх складу від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років в сумі 7 769 695 грн. внаслідок допущених визначених порушень.

18.02.2022 ГУ ДПС у Хмельницькій області прийняте оскаржене податкове рішення №1468/2201-0701, яким зменшене від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 9 393 295,00 гривень, з яких за 2020 рік - в сумі 7 769 695 грн., три квартали 2021 року - в сумі 1 623 600 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою рішення стали висновки щодо господарських операцій ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" з компаніями ТОВ "Соларис" та ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" щодо купівлі-продажу цукру кристалічного, виробником і постачальником якого є позивач.

Судом встановлено, що 03.12.2020 між ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" та ТОВ «Соларис» укладений договір поставки №279/12/20. Відповідно до п.1.1 договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця цукор білий кристалічний, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього Договору.

20.07.2021 між ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" та ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" укладений договір поставки №108/07/21. Відповідно до п.1.1 договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця цукор білий кристалічний, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах цього Договору.

Що стосується операції по реалізації цукру білого кристалічного на адресу ТОВ "Соларис", перевіркою не підтверджений факт транспортування товару від продавця до покупця. Так, відвантаження цукру відбулось згідно видаткових накладних у період з 11 по 21 грудня 2020 у кількості 440 тонн на загальну суму 7 640 000 грн. (ПДВ 1273333,33 грн). В підтвердження транспортування товару до перевірки надані ТТН за період з 11 по 21 грудня 2020, в яких визначено, що замовником перевезення є ТОВ «Соларис», автомобільний перевізник ТОВ "Аван-Транс", пункт розвантаження товару Новоград-Волинський район, с. Наталівка, вулиця Промислова, буд. 9. Проаналізувавши податкову інформацію, відповідач встановив, що ТОВ "Аван-Транс" була скоригована транспортна накладна щодо виду товару, що свідчить про недостовірність внесених у неї відомостей. Згідно з наданими до перевірки ТТН неможливо встановити транспортні засоби, якими здійснене перевезення цукру, оскільки у них не зазначено назву та номер причепа, яким здійснювалось перевезення ТМЦ від ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" до ТОВ "Соларис". Перевірка свідчить про нереальність господарської операції, оскільки відсутня подальша реалізація товару ТОВ "Соларис" іншим особам або використання його у власній господарській діяльності. Також у ТОВ "Соларис" відсутні складські приміщення у пункті розвантаження вантажу - с. Наталівка, вул Промислова 9.

Судом досліджені первинні документи щодо цієї операції та встановлено наступне.

Підписанням специфікації №1 від 03.12.2020 сторони правочину узгодили, що позивач передає ТОВ «Соларис» цукор білий кристалічний у мішкотарі 2020 року виготовлення, упакований в поліпропіленові мішки вагою 50 кг., у кількості 200,000 тонн ціною 17 200,00 грн. за 1 тонну з ПДВ, загальною вартістю 3 440 000,00 грн. на умовах 100% попередньої оплати, зі строком передачі товару протягом 7 робочих днів з дня отримання попередньої оплати на умовах FCA (склад постачальника: м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе, 31) шляхом завантаження товару на автомобільний транспорт покупця.

04 грудня 2020 згідно з платіжним дорученням №139 ТОВ «Соларис» оплатило вартість товару, погодженого специфікацією №1.

Підписанням Специфікації №2 від 10.12.2020 зі змінами, сторони узгодили, що позивач передає ТОВ «Соларис» цукор білий кристалічний у мішкотарі 2020 року, упакований в поліпропіленові мішки вагою 50 кг., у кількості 240,000 тонн ціною 17 500,00 гри. за 1 тонну з ПДВ, загальною вартістю 4 200 000,00 грн. на умовах оплати до 17 грудня 2020 включно, зі строком передачі товару до 23.12.2020 на умовах FCA (склад постачальника: м. Шепетівка, вул. Старокостянтинівське шосе) шляхом завантаження товару на автомобільний транспорт покупця.

16 грудня 2020 згідно з платіжними дорученнями №142 та №143 ТОВ «Соларис» оплатило вартість товару, погодженого специфікацією №2.

11 грудня 2020 ТОВ "Соларис " видано уповноваженій особі довіреність №14 на отримання від ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" цукру білого кристалічного в мішкотарі у кількості 200 тонн, а 16 грудня 2020 - довіреність №15 на отримання від ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" цукру білого кристалічного в мішкотарі у кількості 240 тонн.

На підтвердження передачі - отримання товару було складено ( а пізніше надано податковому органу) наступні документи: заявки на отримання партій товару від 11, 15-18 грудня 2020, видаткові накладні на відповідні партії товару від 11, 15-18 грудня 2020, довіреність на отримання товару. Ці документи підписані уповноваженими представниками, скріплені печатками сторін. У заявках та видаткових накладних міститься інформація про дату завантаження, товар, деталі перевезення та відповідальних осіб.

Суд звертає увагу на те, що Пунктом 5.1 договору поставки та у підписаних специфікаціях до договору сторони визначили, що поставка товару постачальником здійснюється партіями згідно заявок покупця за місцезнаходженням товару (поставка товару на умовах FCA автомобільним транспортом / залізничі вагони) в порядку, що визначається Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати, якщо інший базис не вказаний у Специфікації.

Отже, визначеними договорами поставки умовами було передбачено, що зобов`язання ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" вважаються виконаними тоді, коли товар завантажений на транспортний засіб перевізника в узгодженому сторонами місці. Цими же договорами сторони визначили, що витрати на транспортування товару покладаються на Покупця, який бере на себе зобов`язання по оформленню товарно -транспортних накладних і несе відповідальність за правильне їх заповнення.

Таким чином, виходячи з вищенаведених умов договору поставки та офіційних правил тлумачення торговельних термінів і правил перевезення вантажів, зобов`язання ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" вважались виконаними з моменту передачі товару і завантаження його на наданий покупцем автотранспорт за місцезнаходженням постачальника. З моменту завантаження ПрАТ "Шепетівський цукровий комбінат" товару на автотранспорт, наданим ТОВ "Соларис", покупець набув усіх правомочностей власника товару щодо володіння, користування і розпорядження ним.

Що стосується господарської операції постачання ПрАТ «Шепетівський цукровий комбінат" цукру білого кристалічного в м/т на адресу ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн", перевіркою зроблений висновок про її нереальний характер виходячи також з даних податкової звітності вказаної особи. Так, у акті зазначається, що ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" не отримувало послуги з перевезення товару від ТОВ "Транспортна компанія "Лідер", у ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" відсутні складські приміщення у пунктах розвантаження вантажу у м. Харків, не встановлений факт подальшої реалізації ТМЦ іншим особам або використання у власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що договором поставки №108/07/21 ПрАТ «Шепетівський цукровий комбінат" та ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" узгодили, що поставка товару постачальником здійснюється партіями згідно з заявками покупця за місцем знаходження товару: Хмельницька область, м. Шепетівка (поставка на умовах FCA автомобільним транспортом/залізничі вагони). Товар вважається переданим покупцю з моменту його фактичної передачі разом з передбаченими законодавством документами. Пунктом 5.10 договору сторони визначили, що витрати на транспортування товару за договором покладаються на покупця. Покупець бере на себе зобов`язання по оформленню товарно -транспортних накладних, несе відповідальність за їх правильне заповнення.

Підписанням специфікації №1 від 20.07.2021 сторони угодили, що позивач передає ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" цукор білий кристалічний у мішкотарі у кількості 66 тонн ціною 24 600 грн. за 1 тонну з ПДВ, загальною вартістю 1 623 000 грн.

20 липня 2021 згідно з платіжними дорученнями №836, №837 та №838 ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" оплатило вартість отриманого товару.

На підтвердження передачі товару покупцю було складено (а згодом надано податковому органу) заявки на отримання партій товару, видаткові накладні на відповідні партії товару, які підписані уповноваженими представниками, скріплені печатками сторін, довіреність на отримання товару. У заявках та накладних міститься інформація про дату завантаження, товар, деталі перевезення та відповідальних осіб.

Також до перевірки були надані товарно - транспортні накладні, копії посвідчень водіїв, технічних паспортів на транспортні засоби. Копії цих документів позивачем отримані від покупців, які організовували перевезення, відтак відповідальність за дотримання вимог щодо правильності їх оформлення ніс не позивач, а його контрагенти.

Оцінюючи надані до перевірки документи у їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що відповідачем не були належним чином досліджені умови договорів поставки, зокрема в частині умов передачі товару, визначених у розділі 5 договорів та у узгоджених специфікаціях.

Як вже зазначалось, зобов`язання постачальника (продавця) вважались виконаними тоді, коли товар був переданий уповноваженій особі і завантажений на транспортний засіб перевізника в узгодженому сторонами місці, тобто за місцем знаходження позивача та його виробничих потужностей.

Суд звертає увагу на те, що факт безпосередньо передачі товару від постачальника покупцям не був спростований будь-якими належними доказами, тоді як дослідження факту транспортування товару покупцями і його подальшого використання ними виходить за межі досліджуваних господарських операцій.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.04.2018 у справі № 826/4571/16, відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим також за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

У постанові Верховного Суду від 22.10.2019 по справі № 822/5413/15 зазначається, що основні та транспортні засоби можуть перебувати у постачальника на праві оренди або лізингу. Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку, зокрема, від фактичної сплати контрагентами податків до бюджету, від перебування постачальників за юридичною адресою, а також від їх господарських та виробничих можливостей. Отже, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та робіт платник не може відповідати за порушення, допущені іншими особами, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цих осіб. Аналогічно Верховний суд у постанові від 05.02.2020 у справі № 823/1519/16 зазначає про те, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог додаткового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Суд вважає, що відповідачем під час перевірки не були встановлені факти, які свідчать про обізнаність позивача щодо недобросовісної поведінки контрагентів, або злагодженість дій між ним та ТОВ "Соларис", ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн" щодо отримання неправомірної податкової вигоди.

На думку суду, відповідач не спростував належними доказами достовірність тих первинних документів, які підтверджували передачу товару від постачальника покупцям, його отримання останніми, оплату за цей товар, наявність у позивача зазначеного товару та можливості його виробництва.

У той же час, невідповідність окремих відомостей у ТТН, складених не позивачем, а іншими особами, відсутність складських приміщень у контрагентів або невикористання ними отриманого товару у подальшому, не є підставою ставити під сумнів виконання своїх зобов`язань позивачем під час здійснення господарських операцій.

Відповідачем не надані акти зустрічних звірок щодо перевірок ТОВ "Соларис", ТОВ "Компаунд Полімер Юкрейн", у яких задокументовані відповідні порушення вимог податкового закону вказаними особами, які впливали б на досліджувані відносини. Зважаючи на це, встановлені на підставі вивчення податкової звітності відомості або окремі невідповідності у документах, за правильність оформлення яких позивач не відповідає, не можуть викликати для нього вказані податковим органом негативні наслідки.

Дослідивши наявні у справі первинні документи, суд погоджується з тим, що вони підтверджують рух активів згідно з умовами договорів, а саме доводять факт передачі товару та оплату за нього, тоді як дослідження подальшого руху товару ( перевезення, зберігання або подальше використання іншими особами) безпосередньо змісту досліджуваних операцій не стосується.

Зважаючи на це, на підставі наданих суду відповідачем доказів неможливо погодитись з його висновком щодо завищення платником від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, відтак і з обґрунтованістю спірного податкового рішення.

Оскільки відповідач не довів належними доказами правомірність рішення і доводи платника належними доказами не спростував, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На користь платника слід стягнути сплачений судовий збір. Доводи відповідача щодо того, що сума судового збору визначена платником невірно, оскільки спір є немайновим, суд оцінює критично.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.02.2022 №1468/2201-0701 в частині нарахування Приватному акціонерному товариству «Шепетівський цукровий комбінат» () податкових зобов`язань в сумі 9 263 600 (дев`ять мільйонів двісті шістдесят три тисячі шістсот) гривень.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Шепетівський цукровий комбінат" судові витрати на сплату судового збору у розмірі 24 810,0 грн. (двадцять чотири тисячі вісімсот десять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 липня 2022 року

Позивач:Приватне акціонерне товариство "Шепетівський цукровий комбінат" (вул. Старокостянтинівське шосе, 31,Шепетівка,Шепетівський район, Хмельницька область,30403 00373391)
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 44070171)

Головуючий суддя І.С. Козачок