Справа № 160/11750/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2022 року м.Дніпросправа № 160/11750/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРСТ ГРУП» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі №160/11750/21 (суддя Тулянцева І.В., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРСТ ГРУП» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРСТ ГРУП» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач) від 13.07.2021 року № 3070-п.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, позивач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року та прийняти нове, яким його позов задовольнити та скасувати оскаржений наказ відповідача.

Позивач наполягає, що наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.07.2021 року №3070-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» прийнятий з порушенням процедури та порядку його прийняття, оскільки у наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення такої перевірки, що передбачені п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, у подібних спорах (справа № 1440/2045/18 постанова від 11.06.2019р., справа №826/11217/18 постанова від 08.10.2019р.).

Відповідачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача. У відзиві відповідач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд повно встановив обставини справи та дав належну оцінку доказам, що подавалися обома сторонами.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст.311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕРСТ ГРУП» () зареєстровано, як юридична особа 02.11.2017 року, про що внесено запис 0083174. На обліку в органах державної податкової служби перебуває з 02.11.2017 року, та є платником податків. Основним видом діяльності «ФЕРСТ ГРУП» є виробництво продуктів нафтоперероблення (основний) (код КВЕД 19.20).

13.07.2021 року уповноваженою особою начальником управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Дніпропетровській області Денисом Дегтярьовим на виконання п.п.80.2.5. п.80.2 ст.80 ПК України, прийнято наказ № 3070-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» () за адресою: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, Західний проїзд, 5 з 13.07.2021 року, тривалістю не більше 10 діб, за період з 01.07.2019 по дату завершення перевірки, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів.

13.07.2021 року на підставі п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та наказу №3070-п від 13.07.2021 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області оформлено направлення №3512 та №3513 на проведення фактичної перевірки ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» з 13.07.2021 року тривалістю не більше 10 діб.

У межах встановлених наказом від 13.07.2021 року №3070-п строків, посадовими особами контролюючого органу здійснено виїзд з метою проведення перевірки відповідача та відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України, 13.07.2021 року вручено наказ від 13.07.2021 року №3070-п на проведення фактичної перевірки та пред`явлено направлення від 13.07.2021 року №3512, №3513, представнику ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» - адвокату Володимировій О.В..

Розпочати перевірку не вдалося, у зв`язку із не допущенням до її проведення. Як наслідок, складено акт від 13.07.2021 року про відмову у допуску до перевірки/відмову від проведення фактичної перевірки, у зв`язку з не допуском посадових осіб до проведення перевірки.

Позивач, вважаючи прийнятий відповідачем наказ від 13.07.2021 року №3070-п протиправним, звернувся до суду з позовом про його скасування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, вказав, що оскільки на підставі наказу від 13.07.2021 року №3070-п контролюючим органом не було проведено перевірку, у зв`язку із відмовою в допуску до проведення фактичної перевірки, і за наслідками якого прийнято рішення від 13.07.2021 року про застосування до ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» умовного адміністративного арешту майна платника податків, оскаржений наказ як індивідуальний акт вичерпав свою дію, адже є реалізованим фактом застосуванням. Оскарження до суду наказу не є належним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог погоджується, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з п.п. 20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України).

Фактична перевірка має деякі спільні ознаки із документальною виїзною перевіркою, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Зокрема спільним є те, що у процесі як фактичної так і виїзної документальної перевірки існує етап допуску до її проведення.

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 ПК України.

Відповідно до п. 80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України).

Як вбачається зі спірного наказу від 13.07.2021 року №3070-п підставою для проведення фактичної перевірки зазначено п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Відтак, прийнявши рішення у формі наказу від 13.07.2021 року №3070-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» та зазначивши у ньому нормативні підстави, відповідач діяв у спосіб, що визначений нормами Податкового кодексу України.

Щодо аргументів скаржника про відсутність передбачених нормами п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстав для призначення фактичної перевірки.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 у справі №140/391/19 зазначив, що норма п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 481/95-ВР, що покладені на відповідача.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 05.11.2018 у справі №803/988/17 дійшов висновку, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень), та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В такому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Аргументуючи підстави для скасування наказу відповідача від 13.07.2021 року №3070-п позивач посилається на те, що в наказі не зазначено інформацію, яка стала підставою для його прийняття, із посиланням на джерела відомостей про порушення позивачем вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами лічильниками та/або рівномірами лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, в контексті застосованого п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Однак, позивачем не враховано, що п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України передбачено дві підстави для проведення фактичної перевірки:

1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України містить дві окремі підстави для призначення фактичної перевірки, про що свідчить застосований в конструкції норми сполучник "а також", який з`єднує рівноправні частини речення, що є суттєвим, проте повністю ігнорується стороною позивача.

Відповідно до приписів ст. 16 Закону від 19.12.1995 №481/95-ВР, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Як встановив суд першої інстанції, підставою для фактичної перевірки слугувало саме реалізація контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Враховуючи викладене, а також зміст функцій, закріплених в п.п.19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 п.191-1 статті 19-1 ПК України, обов`язок по виконанню яких покладено на податкові органи, у цих правовідносинах Головне управління ДПС у Дніпропетровській області мало беззаперечне право на призначення фактичної перевірки позивача з метою "здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального".

Правові висновки Верховного Суду, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, не можуть враховуватися у цій справі, адже їх сформовано у справах, в яких оскаржувалися накази прийняті на інших як нормативних так і фактичних підставах.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що податковим органом правомірно прийнято наказ про призначення фактичної перевірки ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» від 13.07.2021 року №3070-п. Тому, оскаржений наказ не підлягає скасуванню.

Крім того, суд першої інстанції, з посиланням на висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 року (справа №826/17123/18), вірно звернув увагу на той факт, що позивач вправі посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, однак таке право платник податків може реалізувати при оскарженні в подальшому наслідків проведеної контролюючим органом перевірки, у даному випадку рішення про застосування адміністративного арешту майна, а не при оскарженні наказу про проведення перевірки.

Як встановлено судом під час розгляду справи, у звязку з недопуском до проведення фактичної перевірки, відповідачем 13.07.2021 року прийнято рішення, яким до ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків.

Відтак, реалізуючи гарантоване Основним Законом право на судовий захист, позивач вправі висловити свою незгоду як із підставами призначення та проведення фактичної перевірки, так і з іншими, наявними на його переконання, процедурними порушеннями, при оскарженні рішення від 13.07.2021 року, що прийняте на підставі акту проведеної фактичної перевірки.

Отже, враховуючи, що на підставі наказу від 13.07.2021 року №3070-п про проведення фактичної перевірки, контролюючим органом не було проведено перевірку, у зв`язку із відмовою в допуску до проведення фактичної перевірки і за наслідками якого прийнято рішення від 13.07.2021 року про застосування до ТОВ «ФЕРСТ ГРУП» умовного адміністративного арешту майна платника податків, оскаржуваний наказ як індивідуальний акт вичерпав свою дію, адже є реалізованим фактом застосуванням, тому його оскарження не є належним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки. Такий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду викладеного у постанові від 21.02.2020 року (справа №826/17123/18).

За встановлених судом обставин справи, підстави для скасування наказу від 13.07.2021 року №3070-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ФЕРСТ ГРУП»», як і для задоволення позовних вимог відсутні.

Дослідивши обставини та матеріали справи, аргументи позивача, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРСТ ГРУП» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 року у справі № 160/11750/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак