Справа № 160/8945/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

30 червня 2022 р. Справа № 160/8945/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської міської ради, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської міської ради № 262/39 прийняте 26.11.2008 року на сесії V скликання «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у Жовтневому районі м. Дніпропетровська» в частині затвердження ОСОБА_2 Технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - приватизація громадянином ОСОБА_2 , розроблена Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал», та в частині передачі ОСОБА_2 , згідно додатків 1, 2 до Рішення № 262/39 від 26.11.2008 року, безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :03:026:0046 за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 КАС України).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за цією позовною заявою встановлено, що позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом приписів п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Предметом розгляду в даній справі є вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Дніпропетровської міської ради № 262/39 прийняте 26.11.2008 року на сесії V скликання «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у Жовтневому районі м. Дніпропетровська» в частині затвердження ОСОБА_2 Технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) - приватизація громадянином ОСОБА_2 , розроблена Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал», та в частині передачі ОСОБА_2 , згідно додатків 1, 2 до Рішення № 262/39 від 26.11.2008 року, безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер: :03:026:0046 за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що рішенням Дніпропетровської міської ради № 262/39 прийняте 26.11.2008 року на сесії V скликання «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у Жовтневому районі м. Дніпропетровська» померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було передано безоплатно у власність земельну ділянку для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у Жовтневому районі (станом на теперішній час - Соборний район) м. Дніпропетровська (станом на теперішній час - м. Дніпро) площею 0,1000 га, кадастровий номер: :03:026:0046 за адресою: АДРЕСА_1 , та виготовлення і видача Управлінням Держкомзему у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області на померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (помер до видачі Державного акту) Державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія АЗ № 303559 від 11 червня 2009 року. В подальшому, завдяки прийнятому Дніпропетровською міською радою рішення № 262/39 від 26.11.2008 року та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія АЗ № 303559 від 11 червня 2009 року на ім`я померлого ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.03.2019 року серії ННТ № 325168 від 21.03.2019 року отримав та зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер: :03:026:0046 за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто спір у справі, що розглядається, стосується права власності фізичної особи на земельну ділянку, яке підтверджується державним актом на право власності, тобто цивільного права, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного судочинства.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім того, Конституційний Суд України в п. 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку.

Отже, у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року по справі № 200/14855/16-а.

Таким чином, спір у цій справі не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення в справі Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі Занд проти Австрії від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…). З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, цей позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а належить розглядати в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом за правилами підсудності, визначеними статтями 26-30 ЦПК України.

За таких обставин, суддя дійшов висновку щодо відмови у відкритті провадження у цій справі, оскільки дана справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією № 10 АТ "Ощадбанк" від 28.06.2022 року.

Відповідно до п. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Враховуючи, викладене, суддя вважає за можливе повернути позивачу судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі № 160/8945/22 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. відповідно до квитанції № 10 АТ "Ощадбанк" від 28.06.2022 року.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до компетенції суду цивільної юрисдикції.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна