Справа № 344/2563/22
Суддя: Кіндратишин Л. Р.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/2563/22
Провадження № 2-а/344/92/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Кіщак Дмитро Сергійович до інспектора роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Мисака Романа Васильовича, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій інспектора, визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2022 (згідно штампу на поштовому конверті) позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив: визнати протиправними дії інспектора роти 6 батальйону 4 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Мисака Романа Васильовича щодо винесення постанови серії ЕАО №5281978 від 03.02.2022 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 ; визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАО №5281978 від 03.02.2022 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а справу закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 03.02.2022 о 03 год. 46 хв. інспектор Мисак Р.В. розглянув справу про адміністративне правопорушення за порушення п. 15.1 ПДР України, склав на позивача постанову серії ЕАО №5281978 та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, наклавши на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Позивач вважає таку постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушено норми матеріального та процесуального права, а саме: відсутні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, адже інспектор одночасно посилається на порушення правила маневрування та порушення правила парковки, що є взаємовиключними. Також, інспектор не пред`явив йому відеозапис фіксації правопорушення, не застосовувались вимірювальні пристрої для фіксування 10 метрів, з фіксуванням їх на місцевості та долученням до постанови. Крім цього інспектором не вказано у постанові підпункт порушення ПДР, вказано п. 15.1 ПДР, тоді як вірно 15.1.и). При цьому позивач зазначає, що інспектором не допитано свідка ОСОБА_2 , який був присутній у автомобілі при складанні постанови, та не надано можливості скористатись позивачу правом на захист.

Позивач вважає, що наявність вищевказаних грубих порушень з боку відповідача при складанні постанови серії ЕАО №5281978 від 03.02.2022 щодо ОСОБА_1 дає всі підстави для скасування вказаної постанови (а.с.1-16).

15.02.2022 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с.28-29).

Ухвалою суду від 17.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.30).

Ухвалою суду від 27.05.2022 до участі в справі залучено Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції (а.с.56).

11.04.2022 представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача (а.с.38-40).

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив, клопотання чи інші заяви до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до постанови серії ЕАО №5281978 від 03.03.2022, що винесена Управлінням патрульної поліції в м. Київ, інспектором сержантом поліції Мисаком Романом Васильовичем 4 батальйону 6 роти, ОСОБА_1 03.02.2022 у м. Києві, вул. Хмельницького, 37, керував транспортним засобом, порушив правила маневрування та парковки ближче 10 м від прилеглої території, чим порушив п. 15.1 ПДР - порушення водіями транспортного засобу правил зупинки поза спеціально відведеним місцем чи на узбіччі, чим порушив ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Згідно п. 15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 15.1 Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із фіксуванням такого порушення, тощо.

Проте, доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Разом з тим, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є фото- та відео фіксація, що підтверджувала б факт зупинки автомобіля у не відведених для цього місцях. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а.

Разом з тим, суд не бере до уваги зауваження сторони позивача про відсутність у постанові підпункту ПДР, адже п. 15.1 не містить підпунктів.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд дійшов висновку, що враховуючи викладені позивачем обставини в позові, матеріали справи, з вище наведеного беззаперечно не вбачається, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, оскільки доказів до суду вчинення правопорушення саме позивачем відповідачем не надано.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), згідно з якими сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, суд дійшов висновку, що враховуючи викладені позивачем обставини в позові, матеріали справи та з вище наведеного беззаперечно не вбачається, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КАС України, відповідачем не надано доказів скоєння позивачем правопорушення, як це передбачено нормами КУпАП.

Що стосується вимог до відповідача інспектора роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Мисака Романа Васильовича, то у такий слід відмовити.

Стосовно позовних вимог позивача щодо визнання дій відповідача протиправними, суд зазначає наступне, що відповідно до ст. 293 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із скасуванням судом оскаржуваної постанови та закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

У частині позовних вимог закриття провадження у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та закриття провадження на підставі ст. 247 КУпАП, суд зазначає, що дані вимоги не можуть бути задоволені, оскільки здійснюючи провадження по даній справі не здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, а отже і позбавлений можливості ухвалювати рішення відповідно до вимог КУпАП. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду від 08.04.2020 у справі № 337/346/17 (К/9901/22443/18).

Крім того, згідно ч.3 ст. 286 КАС України до повноваження суду не належить прийняття рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією №0.0..1 від 11.02.2022 АТ КБ "ПриватБанк" Скварчинський Ігор Іванович сплатив 496,20 грн. судового збору за звернення до суду із даним позовом (а.с.26).

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача УПП у м. Києві ДПП на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 496,20 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову серії ЕАО № 5281978 від 03.02.2022, складену Управлінням патрульної поліції в м. Київ інспектором сержантом поліції Мисаком Романом Васильовичем 4 батальйону 6 роти про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., закривши провадження у справі.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в м. Київ Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 496 грн. (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: Кіщак Дмитро Сергійович, адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідачі:

- Інспектор роти №6 батальйону №4 Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції сержант поліції Мисак Роман Васильович, адреса: вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ, 03151;

- Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ, 03151.

Рішення складено в повному обсязі 29 червня 2022 року

Суддя

Івано-Франківського міського суду Леся КІНДРАТИШИН