Справа № 380/6494/22
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6494/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1313/2020 від 21.02.2022 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 15372,68 гривень за 2020 рік; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1313/2019 від 21.02.2022 року про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 14817,28 гривень за 2019 рік.

Позовні вимоги мотивуються наступним: позивачу на праві користування на підставі договору оренди № 61 від 13.07.2021 належить земельна ділянка площею 0,9747 га з кадастровим номером :01:001:0063, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Відповідно до технічних паспортів позивач є власником трьох теплиць, адміністративного будинку та сараю, що розташовані на вказаній земельній ділянці. Податок на нерухомість за адміністративний будинок позивач сплачує окремо, теплиці і сарай використовує у сільськогосподарській діяльності. Позивач вказує, що належні йому на праві власності об`єкти нежитлової нерухомості мають сільськогосподарське призначення та відповідно до підп. «ж» пп.266.2.2. п.266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно. Позивач стверджує, що посадові особи Головного управління ДПС у Львівській області порушили порядок підготовки та оформлення податкових повідомлень-рішень, податкове повідомлення-рішення за 2019 рік позивач отримав у березні 2022 року.

Позивач наголошує, що будівлі, які належать йому на праві приватної власності відносяться до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибальського господарства (код 1271), позивач безпосередньо використовує ці будівлі, вони не здаються в оренду, лізинг чи позичку, а тому не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в обґрунтування правової позиції зазначає, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізична особа ОСОБА_1 з 2009 року володіє такими об`єктами нежитлової нерухомості: нежитлові будівлі комплекс: сарай загальною площею 34,2 кв.м., вбиральня під літ. В, поз. 3; теплиця під літ. Г. поз. 4 загальна площа якої становить 660,2 кв.м., теплиця під. літ. Е, поз.5 загальна площа 376,8 кв.м., теплиця під. літ. Ж, поз.6 загальна площа 349,1 кв.м., за адресою:

АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПКУ визначено позивачу суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за платежем « 18010300». Рішенням Гірницької селищної ради ,,Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) на території Гірницької селищної ради на 2019 та 2020 роки ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб становить 0,25 відс. мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м. бази оподаткування.

Відповідач звертає увагу, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) експертний висновок, щодо приналежності об`єктів нерухомості до певного класу будівель, до податкового органу не надавався, а також позивач не звертався щодо проведення звірки по об`єктах нерухомості, які перебувають у його власності та правомірності нарахування податку на нерухоме майно. Позивач не звертався до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №0-1313/2020 від 21.02.2022 року на суму 15372,68 грн. за 2020 рік та №0-1313/2020 від 21.02.2022 року на суму 14817,28 грн. за 2019 рік.

Відповідач вказує, що фізична особа ОСОБА_1 не є зареєстрований як фізична особа-підприємець, не є виробником сільськогосподарської продукції, нараховані суми податку відповідно до податкових повідомлень-рішень від 21.02.2022 року № 0-1313, №0-1313 є правомірними та підлягають сплаті. Відповідач просить задовольнити позовні вимоги

Дослідивши заяви по суті справи, оцінивши долучені до справи докази, суд виходив з наступного.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на які покликається відповідач, фізична особа ОСОБА_1 з 2009 року володіє такими об`єктами нежитлової нерухомості: нежитлові будівлі комплекс: сарай загальною площею 34,2 кв.м , вбиральня під літ. В, поз. 3; теплиця під літ. Г. поз. 4 загальна площа якої становить 660,2 кв.м., теплиця під. літ. Е, поз.5 загальна площа 376,8 кв.м., теплиця під. літ. Ж, поз.6 загальна площа 349,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПКУ визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за платежем «18010300» згідно податкового повідомлення-рішення № 0-1313/2020 від 21.02.2022 року на суму 15372,68 гривень за 2020 рік та згідно податкового повідомлення-рішення № 0-1313/2019 від 21.02.2022 року на суму 14817,28 гривень за 2019 рік

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з пп.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. Ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад.

Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Cільськогосподарський товаровиробник фізична або юридична особа, яка

займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією (ст. 1 Закону України „Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років від 18 січня 2001 року № 2238-III (далі Закон № 2238)).

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (ст. 1 Закону України „Про сільськогосподарський перепис від 23 вересня 2008 року № 575-VI).

Законом № 2238 визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг. Коди продукції сільського господарства та пов`язані з цим послуги визначені розділом 1 секції А „ Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 № 457

Отже, фізичні особи, які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою КВЕД з урахуванням Державного класифікатора продукції та послуг, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, володіють та використовують будівлі, споруди, що призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, відносяться до сільськогосподарських товаровиробників з метою визначення об`єкта оподаткування згідно підпункту ,,ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Кодексу.

ОСОБА_1 на підставі договору оренди землі № 61 від 13.07.2021 є користувачем земельної ділянки код КВЦПЗ-01.12 для іншого сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :01:001:0063, яка розташована в АДРЕСА_2 загальною площею 0,9747 га. На земельній ділянці розміщені нежитлова будівля та тепличний комплекс. Позивач долучив копії технічних паспортів на вказані об`єкти нерухомості теплиці та сарай. Відповідач, керуючись даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно яких фізична особа ОСОБА_1 з 2009 року володіє об`єктами нежитлової нерухомості: нежитлові будівлі комплекс: сарай загальною площею 34,2 кв.м , вбиральня під літ. В, поз. 3; теплиця під літ. Г. поз. 4 загальна плаща якої становить 660,2 кв.м. теплиця під. літ. Е, поз.5 загальна площа 376,8 кв.м., теплиця під. літ. Ж, поз.6 загальна площа 349,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі підпунктів 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПКУ визначив позивачу суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за платежем « 18010300» за 2019 та 2020 роки.

При цьому відповідач не врахував підпункт «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, відповідно до якого не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 № 507, зазначені вище будівлі, які належать на праві приватної власності позивачу, відносяться до групи «Будівлі нежитлові інші» (код 127), клас «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства» (код 1271), який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.

З системного аналізу підпункту «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України суд дійшов висновку, що законодавець не встановив обов`язку сільськогосподарського товаровиробника безпосередньо використовувати будівлі/споруди у сільськогосподарській діяльності, а умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування визначив цільове призначення їх використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Згідно доводів позивача, він використовує об`єкти нерухомості, за якими визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сільськогосподарській діяльності, що не спростовано відповідачем. Відповідачем не надано також доказів, що зазначена нерухомість здається позивачем в оренду, лізинг чи позичку.

Отже, відповідно до приписів пп. «ж» пп. 266.2.2 п.266.2 статті 266 Податкового кодексу України, вказані об`єкти нерухомості (теплиці та сарай) не є об`єктом оподаткування і податок на нерухоме майно у досліджуваному випадку не повинен нараховуватись, а відтак, оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача є протиправними.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, позов слід задоволити повністю, скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № 0-1313/2020 від 21.02.2022 року, № 0-1313/2019 від 21.02.2022 року

Судові витрати щодо сплати судового збору стягнути з бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1313/2020 від 21.02.2022 року

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-1313/2019 від 21.02.2022 року.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35 м. Львів, 79026) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 1984,80 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.