Справа № 480/7926/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2022 року Справа № 480/7926/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу №480/7926/21 за позовом Фермерського господарства "Натон" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято за наслідками проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «НАТОН» з питань щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2021 року, яка була оформлена актом від 29.04.2021р. № 2214/18-28-07-04/34878603/62.
Так, у зазначеному Акті перевірки йдеться про те, що за наслідками перевірки ФГ «НАТОН» податковим органом було зменшено податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 137940грн. по операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ». Причиною зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість та не визнання витрат по придбанню шроту соняшникового, в наслідок чого відбулось зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість по операціях з даним контрагентом. Фахівці ДПС зазначають про «нереальність господарської операції» з посиланням на - неможливість здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва; дефектність первинних документів.
Позивач звертає увагу суду на те, що представники податкового органу не визнають первинні бухгалтерські документи, що підтверджують здійснення господарської операції по придбанню шроту соняшникового по договору №911/01-05 від 11.01.2021 року, укладеному між ФГ «НАТОН» та ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ», чим порушено пп."а" п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.
Позивач просить суд врахувати, що придбаний соняшниковий шрот є складовою для виробництва комбікорму, який, в подальшому використовується на корм худоби ФГ «НАТОН». Перевіркою встановлено наявність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують господарські операції ФГ «НАТОН» по використанню в господарській діяльності придбаного шроту. Документи первинного бухгалтерського обліку, які досліджувались під час проведення перевірки ФГ «НАТОН» підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов`язаннях останнього по господарських операціях з ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ».
Відповідно, позивач вважає, що висновок податкового органу викладений в Акті перевірки не ґрунтується на законі, оскільки він суперечить п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, та просить скасувати відповідне податкове повідомлення-рішення про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 137940грн. по операціях з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ».
Крім цього, відповідач просить суд врахувати, що в первинних бухгалтерських документах по взаємовідносинах з ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ», а саме в товарно-транспортних накладних від 12.01.2021 року № 12/01, від 13.01.2021 року № 13/01, від 29.01.2021 року №29/01 та від 29.01.2021 року № 29/01-2 вказано пункт завантаження м.Суми, що не конкретизовано, але ТОВ "ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ" та суб`єкти господарювання, які залучені до ланцюга постачання не мають об`єктів оподаткування, зареєстрованих у м. Суми. Також, відповідач просить суд врахувати, що в специфікаціях № 1 від 12.01.2021 року та № 2 від 26.01.2021 року м. Маріуполь до договору поставки № 11/01-5 від 11 січня 2021 року в пункті 3 не відображено адресу складу покупця. Відповідно до зареєстрованих ТОВ "ЕКСПЕРТАВТО ГРУПП" податкових накладних, було надано в адресу ТОВ "ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ": - транспортні послуги по маршруту - м. Суми Сумська обл. - с. Степанівка, Сумська обл., авто Вольво ВМ 1045 BT, ВМ 1457 ХР (податкова накладна від 14.01.2021 № 33); - транспортні послуги по маршруту - м. Суми Сумська обл. - с. Степанівка, Сумська обл., авто Вольво ВМ 1045 ВТ, ВМ 1457 ХР (податкова накладна від 14.01.2021 № 34). Відповідно до вищевикладеного, у ТОВ "ЕКСПЕРТАВТО ЕРУПП" (автомобільний перевізник) - автомобіль (державний номер) ВОЛЬВО НОМЕР_1 та причіп/напівпричіп НОМЕР_2 не обліковується, як власний чи орендований транспортний засіб в об`єктах оподаткування (форма № 20-ОПП надається на підтвердження). Також, в наданих на перевірку товарно-транспортних накладних в якості водія, що здійснював доставку шроту соняшникового, зазначений ОСОБА_1 . При цьому, як стверджує відповідач, даного працівника в період січень 2021 р. не значиться ні у ТОВ "ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ" ні у ТОВ «ЕКСПЕРТАВТО ГРУПП». Крім цього, відповідач звертає увагу суду на те, що посвідчення про якість не містять відомості щодо здійснення досліджень та випробувань якісних характеристик шроту соняшникового. Окрім того, якісне посвідчення не дає змогу ідентифікувати, що саме ТОВ "ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ" є виробником продукції.
На переконання відповідача вищезазначені обставини свідчить про те, що за адресою вказаною в товарно-транспортних накладних не могло здійснюватися завантаження шроту соняшникового. Наявність вищевказаних доказів є свідченням факту нереальності здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання, а податкові накладні складені від імені ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ» на адресу ФГ «НАТОН» в частині реалізації товарів не мають жодної юридичної значимості. Тобто, на справді господарські відносини по договору поставки шроту соняшникового не були спрямовані на якісне та своєчасне виконання зобов`язань перед замовником, а лише для збільшення валових витрат та податкового кредиту. Отже, за твердженнями відповідача, податковий кредит щодо придбання у ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТА Ч» ТМЦ у січні 2021 року ФГ «НАТОН» за результатами сукупності з`ясованих доказів перевіркою документально не підтверджено. Вищевикладене доводить, що ФГ «НАТОН» допущено порушення пп. «а» п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, а саме: завищено суму податкового кредиту на загальну суму 137 940,0 грн.
Відповідно, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення є правомірним, а позовні вимоги щодо його скасування необґрунтованими.
Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що дії відповідача не ґрунтуються на вимогах закону, а тому є протиправними.
Відповідачем також було подано додаткові заперечення щодо позиції позивача. Відповідач наполягає на тому, що наявність доказів викладених в акті перевірки є свідченням факту нереальності здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання, а первинні документи складені від імені ТОВ "ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ" в адресу ФГ «Натон» не мають жодної юридичної значимості. Тобто, насправді вказані угоди не були спрямовані на якісне та своєчасне виконання зобов`язань перед замовником, а лише для збільшення валових витрат та податкового кредиту.
Вивчивши матеріали справи й оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що контролюючим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «НАТОН» з питань щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість за січень 2021 року, яка була оформлена актом від 29.04.2021 р. № 2214/18-28-07-04/34878603/62.
Перевіркою встановлено порушення ФГ «НАТОН» пп. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (ряд. 21) на загальну суму 137 940 грн. за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 року.
ТОВ «НАТОН» не подавалося заперечення на акт перевірки до ГУ ДПС у Сумській області.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:
Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Операції, зі здійсненням яких виникає право на віднесення сплачених/нарахованих сум податку до податкового кредиту, визначені в п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що причиною зменшення податкового кредиту з податку на додану вартість та не визнання витрат по придбанню шроту соняшникового, в наслідок чого відбулось зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість по операціях з даним контрагентом, фахівці ДПС зазначають «нереальність господарської операції» з посиланням на неможливість здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та реального задекларованого виробництва; дефектність первинних документів.
Представники податкового органу не визнають первинні бухгалтерські документи, що підтверджують здійснення господарської операції по придбанню шроту соняшникового по договору N911/01-05 від 11.01.2021 року, укладеному між ФГ «НАТОН» та ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ».
При цьому, матеріали справи свідчать про те, що оприбуткування продукції (шроту соняшникового) в бухгалтерському обліку ФГ «НАТОН» відбулось згідно накладних №6 від 12.01.2021р., №8 від 13.01.2021р. , №34 від 29.01.2021р. та №36 від 29.01.2021р.
Транспортування шроту відбувалось автомобільним транспортом постачальника, що підтверджується товарно-транспортними накладними:
- №12/01 від 12.01.2021 року - 35,2т;
- №13/01 від 13.01.2021 року - 35,79т;
- №29/01 від 29.01.2021 року - 30,47т;
- №29/01-2 від 29.01.2021 року-42,13т.
Оплата постачальнику за отриману продукцію була здійснена безготівковими розрахунками відповідно до платіжних документів - платіжне доручення N929 від 14.01.2021 року на суму 823484,28грн.; платіжне доручення №102 від 29.01.2021 року на суму 347358,00грн.
Податковий кредит з ПДВ по вказаним вище господарським операціям був сформований ВГ "НАТОН" згідно податкових накладних ТОВ "ОЛІВІЯ ПОСТАЧ" №37 від 29.01.2021р. та №36 від 29.01.2021р.
Перевіркою встановлено наявність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують господарські операції ФГ «НАТОН» по використанню в господарській діяльності придбаного шроту.
Відображення господарських операцій ФГ «НАТОН» з ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ» в бухгалтерському та податковому обліку відбувалось на підставі первинних бухгалтерських документів, договорів та податкових накладних. Це відповідає вимогам Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-ХІУ з наступними змінами та доповненнями, Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р. та зареєстрованому Міністерством юстиції України 05.06.1995р. N9168/704, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачає, що податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.
Зокрема, пунктом 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-ХІУ з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що «...підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій..». Крім того, п.2 ст.9 цього ж Закону зазначає, що «...первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових, або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції...».
Аналогічні вимоги до наявності обов`язкових реквізитів на первинних бухгалтерських документах для надання їм юридичної сили викладено і в п.2.4 Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України N988 від 24.05.1995р. та зареєстрованому Міністерством юстиції України 05.06.1995р. №168/704.
Документи первинного бухгалтерського обліку, які досліджувались під час проведення перевірки ФГ «НАТОН» підтверджують здійснення руху активів та зміни у власному капіталі та зобов`язаннях останнього по господарських операціях з ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ».
Відповідно до змісту ст. 204, 215, 228 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Поняття «нереальності» господарських операцій, як це вказано в акті перевірки - взагалі законодавчо не врегульовано.
Право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у ФГ «НАТОН» передбачено п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, яким встановлено, що «...датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною...».
Сума сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), підтверджена податковими накладними, які в свою чергу оформлені згідно з вимогами, ст.201 Податкового кодексу України а саме: «... платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках відповідні обов`язкові реквізити.
Ст.201.8 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу..
Статтею 198.3 Податкового кодексу України передбачено, що «... Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: ...придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку...».
Чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосереднього контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства та його безпосередню наявність за місцезнаходженням перед
Ст.61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента і для формування податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними бухгалтерськими документами.
При цьому норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Верховний суд у Постановах від 27 лютого 2020 року (справи №813/7081/14, №814/120/15), від 03 жовтня 2019 року (справа №813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17), від 02 квітня 2020 року (справа №160/93/19), від 13.08.2020 року (справа №520/4829/19) визнав, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для форсування податкового кредиту.
Також Верховний Суд зауважує, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт).
Верховний суд в Постанові від 05.05.2021 року (справа № 813/48/16) вказує, що порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не установлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними. Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі «Булвес» АД проти Болгарії» Європейського суду з прав людини дійшов такого висновку: «... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування податку на додану вартість і, як наслідок, сплачувати податок на додану вартість повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».
Зауваження у представників ДФС щодо відповідності форм наданих первинних документів, які фіксували господарські операції з придбання шроту соняшникового ФГ «НАТОН» у ТОВ «ОЛЬВІЯ ПОСТАЧ» вимогам чинного законодавства, повноти та правильності їх оформлення в акті перевірки відсутні. Проте, перевіряючі вказують на недоліки заповнення окремих граф товарно- транспортних накладних, зокрема:
- відсутній підпис водія «який приймав товар» - слід вказати, що водій лише здійснює перевезення вантажу, а приймання/відпуск товарно-матеріальних цінностей відбувається матеріально-відповідальними особами, чиї підписи про отримання/відпуск містяться в накладних;
- відсутність інформації щодо часу навантаження і розвантаження ТМЦ - дана інформація не є даними, що належать відображенню в бухгалтерському обліку і жодним чином не стосується ідентифікації дійсності даних господарських операцій; відсутність інформації в ТТН, щодо таких товаро-супровідних документів як: рахунок на оплату, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна. Дана інформація не є даними, що належать відображенню в бухгалтерському обліку і жодним чином не стосується ідентифікації дійсності даних господарських операцій.
Однак, суд вважає за доцільне зазначити, що наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.
Позиція стосовно дослідження всіх доказів на підтвердження факту здійснення господарської операції в сукупності наведена у Постанові Верховного Суду від 4 листопада 2019 року по справі № 905/49/15 (ЄДРСРУ № 85393893), Постанові Верховного Суду від 5 грудня 2018 року по справі № 915/878/16 (ЄДРСРУ № 78327140).
Ані акт перевірки ФГ «НАТОН» від 29 квітня 2021 року №2214/18-28-07-04/34878603/62 (надалі Акт), ані відзив не містять інформації щодо дій контролюючого органу на встановлення реальності спірних господарських операцій. Так відсутня інформація щодо проведених зустрічних перевірок (звірок) з контрагентами та перевізником, дані щодо надісланих їм запитів, інших дій, право на здійснення яких покладено на контролюючий орган Податковим кодексом України.
Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі №804/4787/16 (адміністративне провадження №К/9901/3335/17) дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей
Також колегія суддів звернула увагу, що відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.
Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необгрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Додатково до вищевказаного звертаю увагу на те, що абз. третім п.201.10 Податкового кодексу України визначено, що Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг д о с т а т н ь о ю підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Таким чином, зменшення податковим органом суми від`ємного значення з податку на додану вартість по вказаних господарських операціях суперечить чинному законодавству України.
Відповідно до п. 19-1.1.2 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, зокрема, контролюють своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
На переконання суду, своїми рішеннями відповідач встановив для позивача додаткові обмеження, що не відповідає повноваженням відповідача, передбаченим ст. 19-1 Податкового кодексу України, та суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка зобов`язує органи державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення суперечить вимогам чинного законодавства, відповідно, є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області 2270 грн. в рахунок відшкодування судового збору (а.с.5).
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Фермерського господарства "Натон" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець