Справа № 580/6022/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6022/20 Суддя першої інстанції: Бабич А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені з єдиного внеску.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2021 року вказане судове рішення було скасовано та відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Однак постановою Верховного Суду від 21 вересня 2021 року рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено до Черкаського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції обмежився перевіркою періоду, за який нараховано штрафні санкцій та пеню і встановивши, що відповідні нарахування були проведені ще до встановлення інвалідності та набуття права на пільги щодо сплати єдиного внеску, відмовив у задоволенні позову. Разом з тим суд першої інстанції не врахував доводів про те, що недоїмка зі сплати єдиного внеску відсутня.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Ухвалою суду від 01 червня 2022 року у Головного управління ДПС у Черкаській області було витребувано копію рішення, прийнятого за результатами розгляду заперечень (скарги) ОСОБА_1 від 18 серпня 2020 року на рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 21 липня 2020 року № .

Відповідач 13 червня 2022 року подав до суду заяву, в якій повідомив, що Головне управління ДПС у Черкаській області не є суб`єктом розгляду скарг платників єдиного внеску.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 з 03 вересня 2013 року перебуває на обліку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець. З 15 травня 2018 року позивачу призначено пенсію по інвалідності, у зв`язку з чим він набув право на пільги зі сплати єдиного внеску, встановлені ч. 6 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Рішенням Головного управління ДПС у Черкаській області від 21 липня 2020 року № до позивача застосовано штрафні санкції за порушення строків сплати єдиного внеску в розмірі 1269 грн 65 коп за період з 10 лютого 2017 року до 08 квітня 2019 року та пеню в розмірі 241 грн 72 коп за період з 10 квітня 2017 року до 20 квітня 2018 року.

Позивач 19 серпня 2020 року направив до Головного управління ДПС у Черкаській області заперечення на вказане рішення, в яких зазначив, що з 15 травня 2018 року йому встановлено інвалідність та відповідно звільнено від сплати єдиного внеску.

Відомості про результати розгляду таких заперечень відповідачем в матеріалах справи відсутні. У відповідь на запит суду Головне управління ДПС у Черкаській області повідомило, що воно відповідно до закону не уповноважене розглядати скарги (заперечення).

Відповідач сформував та направив ОСОБА_1 вимогу від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальну суму 1499 грн 54 коп, з яких - штраф у розмірі 1257 грн 82 коп та пеня у розмірі 241 грн 72 коп.

Позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою на вказану вимогу. Однак рішення від 16 грудня 2020 року № 35318/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ОСОБА_1 було залишено без розгляду з посиланням на те, що вона подана з порушенням 10-денного строку для її подання.

Не погоджуючись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач звільняється від сплати єдиного внеску з дати набуття відповідного статусу особи з інвалідністю, а саме з 15 травня 2018 року. Тобто, до 14 травня 2018 року позивач був зобов`язаний сплачувати єдиний внесок.

Суд першої інстанції встановив, що штраф у розмірі 1269 грн 65 коп був нарахований за період з 10 лютого 2017 року до 08 квітня 2019 року, а пеня в розмірі 241 грн 72 коп - за період несвоєчасного розрахунку з 10 квітня 2017 року до 20 квітня 2018 року. Зазначені штрафні санкції та пеня донараховані нескасованим рішенням відповідача та входять в загальний розмір оскаржуваної вимоги, стосуються періоду, в якому позивач не мав інвалідності, відповідно, не відносився до пільгової категорії осіб, що звільняються від сплати єдиного внеску. Докази протиправності рішення відповідача, яким за порушення таких обов`язків позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу та пені, відсутні. Відповідні донараховані суми вважаються узгодженими.

З огляду на вказані обставини суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач у заявлених правовідносинах не допустив порушення вимог закону та виніс спірну вимогу правомірно.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , адже він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Предметом оскарження у цій справі є вимога про сплату (недоїмки) від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13. Порядок та підстави направлення такої вимоги визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 1 розділу VI Інструкції до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з п. 3 розділу VI Інструкції податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 була сформована на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, які вказували на те, що платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій, а саме - штрафу та пені.

Так, згідно з поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, сума боргу, зазначена в оскаржуваній вимозі, складається з штрафних санкцій та пені, що були нараховані ОСОБА_1 рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 21 липня 2020 року № .

Вказаним рішенням Головне управління ДПС у Черкаській області застосувало до позивача штрафні санкції за порушення строків сплати єдиного внеску за період з 10 лютого 2017 року до 08 квітня 2019 року в розмірі 1269 грн 65 коп та нарахувало пеню за період з 10 квітня 2017 року до 20 квітня 2018 року в розмірі 241 грн 72 коп.

Колегія суддів враховує, що згідно з вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 заборгованість складає 1499 грн 54 коп, з яких - штраф у розмірі 1257 грн 82 коп та пеня у розмірі 241 грн 72 коп. Тобто, зазначений в оскаржуваній вимозі розмір штрафу є меншим на 11 грн 83 коп ніж був нарахований рішенням від 21 липня 2020 року № .

Дослідивши витяг з інтегрованої картки платника податків, приєднаний до відзиву на позовну заяву, колегія суддів встановила, що сума штрафних санкцій була зменшена на 11 грн 83 коп за рахунок переплати, що існувала станом на 10 лютого 2020 року.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що штрафні санкції та пеня були нараховані ОСОБА_2 саме рішенням Головного управління ДПС у Київській області від 21 липня 2020 року № , натомість вимогу від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 було сформовано у зв`язку з наявністю у позивача боргу зі сплати фінансових санкцій, нарахованих таким рішенням.

Колегія суддів наголошує на тому, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 за своїм змістом і призначенням не є рішенням контролюючого органу про нарахування штрафних санкцій та пені. Направлення платнику єдиного внеску податкової вимоги є лише інструментом стягнення заборгованості, що обліковується за ним в інформаційно-телекомунікаційних системах ДПС.

Під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить із того, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 є правомірною, якщо дотримано такі умови: рішення Головного управління ДПС у Київській області від 21 липня 2020 року № є чинним, строк сплати нарахованих таким рішенням штрафних санкцій та пені сплинув станом на 07 жовтня 2020 року, борг зі сплати штраф у розмірі 1257 грн 82 коп та пені у розмірі 241 грн 72 коп залишався непогашеним станом на 07 жовтня 2020 року.

Відомості про оскарження та скасування рішення Головного управління ДПС у Київській області від 21 липня 2020 року № у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні.

Про наявність судового рішення щодо визнання протиправним та скасування вказаного рішення контролюючого органу сторони не повідомляли.

Матеріали справи містять копію заперечень від 18 серпня 2020 року, в яких ОСОБА_1 просив Головне управління ДПС у Черкаській області скасувати рішення від 21 липня 2020 року № . На підтвердження фактичного направлення вказаних заперечень до контролюючого органу позивач надав копію накладної АТ «Укрпошта» від 19 серпня 2020 року.

У свою чергу відповідач листом від 13 червня 2022 року повідомив, що не є суб`єктом розгляду скарг платників єдиного внеску.

Процедуру адміністративного оскарження рішення від 21 липня 2020 року № визначає ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

За правилами ч. 14 ст. 25 вказаного Закону порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.

У свою чергу ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до податкового органу вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це податкового органу, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску. Не підлягають оскарженню зобов`язання зі сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником.

Натомість ОСОБА_1 подав заперечення, а не скаргу на рішення від 21 липня 2020 року № та адресував їх Головному управлінню ДПС у Черкаській області, яке прийняло рішення від 21 липня 2020 року № , а не до вищого органу.

Отже, звернення позивача 18 серпня 2020 року із запереченнями на рішення від 21 липня 2020 року № не є формою адміністративного оскарження такого рішення.

Також колегія суддів наголошує на тому, що вказане рішення не є предметом оскарження в цій справі.

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення.

У запереченнях від 18 серпня 2020 року ОСОБА_1 зазначає, що рішення від 21 липня 2020 року № ним отримано 10 серпня 2020 року.

Таким чином строк сплати штрафу та пені, нарахованих вказаним рішення, станом на 07 жовтня 2020 року сплинув.

Як раніше зазначалося, за рахунок переплати відбулося погашення лише частини штрафних санкцій, нарахованих рішенням від 21 липня 2020 року № , а саме - у розмірі 11 грн 83 коп. Доказів погашення штрафу в розмірі 1257 грн 82 коп та пені у розмірі 241 грн 72 коп ОСОБА_1 не надав.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07 жовтня 2020 року № Ф-2487-13 є законною, а підстави для визнання її протиправною і скасування - відсутні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наголошує на тому, що суд першої інстанції обмежився співставленням періодів, за які було нараховано штрафні санкції та пеню і не перевірив його доводів про те, що сплати єдиного внеску, у тому числі за період з 10 лютого 2017 року до 08 квітня 2019 року, відбувалася своєчасно та у повному обсязі.

Разом з тим такі доводи ОСОБА_1 можуть бути предметом перевірки судом виключно у межах справи про оскарження рішення Головного управління ДПС у Черкаській від 21 липня 2020 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Вказане рішення є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень та може бути самостійним предметом оскарження в адміністративній справі.

Перевірка законності нарахування штрафних санкцій та пені без розгляду та вирішення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 21 липня 2020 року № не узгоджується з правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 26 листопада 2021 року та не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька