Справа № 240/1758/22
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/1758/22

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування частини рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати частину 4 рішення від 18 серпня 2021 рої №360 рішення десятої сесії, восьмого скликання Станишівської сільської ради Житомирського району, Житомирської області в частині відмови ОСОБА_2 , у затвердженні поданого мною проекту землеустро;

- зобов`язати Станишівську сільську раду Житомирського району, Житомирської області повторно розглянути заяву та затвердити поданий проект зeмлеycтpoю згідно договору №373 від 22 лютого 2021 року, на земельну ділянку за кадастровим номером 0:01:001:0530 площею 1,8409 у спосіб, передбачений нормами Земельного кодексу України та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20 листопада 2020 року я отримав дозвіл за номером №1397-УБД від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Житомирського району Житомирської області, за межами населених пунктів Коднянської сільської ради. Житомирською філією ДП «Науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» Держгеокадастру України розроблено проект землеустрою згідно договору №373 від 22 лютого 2021 року (надалі-проект), в тому рахунку і на земельну ділянку за кадастровим номером 0:01:001:0530 площею 1,8409 який подано нами 06.06.2021 року відповідачу для затвердження. За результатами розгляду заяви Станищівська сільська рада Житомирського району, Житомирської області в частині 4 оскаржуваного ріщення десятої сесії, восьмого скликання від 18.08.2021 року №360, відмовила мені та іншим громадянам у затвердженні проекту. Підставою відмови слугувало те, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0530 площею 1,8409 перебуває у користуванні громадянина ОСОБА_3 . Вважає, що ця підстава не відповідає вимогам Земельного кодексу України, відтак рішення є протиправним і необґрунтованим. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

У період із 21.02.2022 по 25.02.2022 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Указом Президента України №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У період із 07.03.2022 по 08.04.2022 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Ухвалою суду від 14 квітня 2022 року постановлено відмовити у задоволенні клопотання Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про розгляд адміністративної справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом №1397-УБД від 20.11.2020 Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Житомирського району, за межами населених пунктів Коднянської сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Встановлено, що 16 червня 2021 року позивач подав відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8409га за рахунок земельної ділянки державної власності кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0493 для ведення особистого селянського господарства за за межами населених пунктів ( с.Кодня) Станишівської сільської ради. Кадастровий номер бажаної земельної ділянки :01:001:0530.

Рішенням десятої сесії восьмого скликання Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18.08.2021 №360 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність" вирішено: п. 4 залишити без задоволення звернення, зазначені в додатку 3.

У Додатку 3 до рішення десятої сесії восьмого скликання Станишівської сільської ради Житомирського району від 18.08.2021 №360 за порядковим номером 3 вказано: ОСОБА_1 , площа - 1,8409, кадастровий номер :01:001:0530. Відмовити у зв`язку з тим, що земельна ділянка, яка зазначена в графічних матеріалах, перебуває у користуванні ОСОБА_3 .

Вважаючи таке рішення протиправним, а свої права порушеним, позивач звернулась до суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

За змістом частин першої, другої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з підпунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Частинами шостою, сьомою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Наказом №1397-УБД від 20.11.2020 Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Житомирського району, за межами населених пунктів Коднянської сільської ради, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Встановлено, що 16 червня 2021 року позивач подав відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8409га за рахунок земельної ділянки державної власності кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0493 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів ( с.Кодня) Станишівської сільської ради. Кадастровий номер бажаної земельної ділянки 0:01:001:0530.

Отже, після розроблення проекту, позивач подав заяву про його затвердження у встановленому законом порядку.

До 27.05.2021 повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок було врегульовано статтею 186-1 ЗК України.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 №1423-ІХ, який набрав чинності 27.05.2021, статтю 186 ЗК України викладено у новій редакції, а статтю 186-1 ЗК України виключено.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 186 ЗК України (далі - в редакції Закону №1423-ІХ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 186 ЗК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, інші суб`єкти, визначені цією статтею, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання документації із землеустрою безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про її погодження або про відмову в погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Строк дії таких висновків є необмеженим.

Як передбачено частиною сьомою статті 186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

В матеріалах адміністративної справи міститься Висновок державної експертизи землевпорядної документації №136-21 а саме: Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зокрема, ОСОБА_1 , площею 1,8409га, для ведення особистого селянського господарства. Проект погоджено.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, відповідно до статті 186 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ) органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації

Разом з тим, норми частини дев`ятої статті 118 ЗК України (в редакції Закону №1423-ІХ), яка регулює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, не надають відповідному органу місцевого самоврядування після погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймати будь-яке інше рішення ніж про його затвердження та надання такої земельної ділянки у власність. Водночас з аналізу статті 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-ІХ) слідує, що перевірка проекту землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації здійснюється на етапі його погодження.

Як зазначалось вище, позивач, звертаючись до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою, подала проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки позивачу, що виготовлений інженером - землевпорядником ОСОБА_4 , який погоджений експертом державної експертизи Житомирською філією ДП "Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою", відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації №136-21, розроблений проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам.

Як вже зазначалось вище, частиною 7 ст. 186 ЗК України встановлено вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою є її невідповідність

- вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів;

- документації із землеустрою або містобудівної документації.

Суд звертає увагу на те обставину, що у оскаржуваному рішенні відповідачем як на підставу відмови у затвердженні проекту землеустрою позивача вказано, що спірна земельна ділянка перебуває в користуванні громадян ОСОБА_3 ..

На підтвердження вказаної обставини відповідачем до суду надано копію розпорядження Житомирської районної державної адміністрації №246 від 12.06.2003 "Про надання громадянам земельних ділянок в оренду терміном до 5 років для ведення особистих селянських господарств на території Глибочицької, Глибочанської, Коднянської, Троянівської та Камянської сільських рад".

Однак, суд звертає увагу на те, що термін надання оренди земельних ділянок згідно доданого відповідачем розпорядження становить до 5 років, тобто термін сплив у 2008 році.

Окрім того, така підстава, як перебування спірної земельної ділянки у користуванні третіх осіб, не є підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою, вичерпний перелік яких визначено ЗК України.

Отже, рішення відповідача є необґрунтованим.

Отже, оскільки позивач отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки, замовив проектну документацію, яка була розроблена та погоджена в установленому порядку, то у відповідача були відсутні підстави для відмови у затвердженні такого проекту землеустрою.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, суд відмічає наступне.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз цього положення дає змогу дійти висновку, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому судом встановлено, суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Зазначений підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання вчинити дії після скасування його адміністративного акта.

Оскільки судом встановлено, що відповідач розглянув заяву позивача та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в її задоволенні, а також прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою позивача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Станишівської сільської ради Житомирського району, Житомирської області (вул. Кооперативна, 3, с.Станишівка,Житомирський район, Житомирська область,12430, ) про визнання протиправним та скасування частини рішення, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішенням десятої сесії восьмого скликання Станишівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18.08.2021 №360 "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність" в частині відмови у затвердженні ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,8409, кадастровий номер :01:001:0530.

Зобов`язати Станишівську сільську раду Житомирського району Житомирської області затвердити "Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність" ОСОБА_1 , земельна ділянка площею 1,8409га, для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів ( с.Кодня) Станишівської сільської ради, кадастровий номер :01:001:0530.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук