Справа № 120/2213/22-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2213/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар Павло Анатолійович

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

28 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 у справі №120/8034/21-а здійснено перерахунок його пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021, розмір доплати за вказаний період становить 146353,69 грн. ГУ ПФУ у Вінницькій області у відповідь на звернення позивача щодо виконання вищевказаного рішення суду повідомило останньому, що нараховані кошти в сумі 146353,69 грн. включені до Реєстру судових рішень та будуть виплачені в порядку черговості.

Позивач зазначив, що дії відповідача щодо невиплати йому пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 суперечить нормі про обов`язковість судових рішень, а також порушує міжнародні зобов`язання, що взяті Україною згідно Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому з метою стягнення відповідної заборгованості з ГУ ПФУ у Вінницькій області, звернувся до суду цим позовом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не виплати ОСОБА_1 заборгованості з виплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 у розмірі 146353,69 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 у розмірі 146353,69 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 у справі №120/8034/21-а здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019, сума доплати з 01.12.2019 по 31.10.2021 становить 146353,69 грн. Зазначена сума включена до Реєстру судових рішень та буде виплачена в порядку черговості, після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України та в межах бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Крім того, відповідач вказує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконання судового рішення без поважних причин, відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07.11.2019, від 23.04.2020 та від 24.01.2018.

На думку відповідача, позивач при зверненні до суду з цим позовом, обрав неналежний спосіб захисту, оскільки спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом.

17 червня 2022 року на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Серед іншого зазначає, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної бездіяльності, тому вона не може вважатися законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала справа № 120/8034/21-а, за результатом розгляду якої рішенням від 03.09.2021 зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити позивачу з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" від 27.05.2021 за №235, з урахуванням зазначених у цій довідці основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням вже виплачених сум.

Предметом розгляду у вказаній справі була відмова пенсійного органу у здійсненні з 01.12.2019 перерахунку та виплаті пенсії на підставі довідки державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області".

Таким чином, відповідача на те, що спір, який розглядається судом в межах даної адміністративної справи, є тотожним спору у справі №120/8034/21-а є необґрунтованими, оскільки в даній справі предметом спору є невиплата позивачеві заборгованості з пенсії, нарахованої за період з 01.12.2019 по 31.10.2021.

Крім того, відповідачем не доведено існування таких, що набрали законної сили, постанов (рішень) чи ухвал суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 у справі №120/8034/21-а ГУ ПФУ у Вінницькій області зобов`язано здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Вінницькій області" від 27.05.2021 за №235, з урахуванням зазначених у цій довідці основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

На виконання вказаного рішення відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019.

16.11.2021 позивач направив до ГУ ПФУ у Вінницькій області звернення про надання інформації щодо розміру та строків виплати перерахованої пенсії.

Відповідач листом від 17.11.2021 повідомив, що, починаючи з листопада 2021 року розмір пенсії позивача становитиме 10519,69 грн. Сума нарахованої доплати за період з 01.12.2019 по 30.11.2021 складає 146353,69 грн. Проте дана сума ГУ ПФУ у Вінницькій області включена до Реєстру судових рішень та її виплату буде здійснено в порядку черговості.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача щодо невиплати пенсії, нарахованої за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 у сумі 146353,69 грн., звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідач листом фактично відмовив позивачу у виплаті пенсії на підставі оновленої довідки, то така відмова є формою активної поведінки суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Принцип обов`язковості судового рішення знаходить своє втілення і у нормах інших нормативно-правових актів.

Згідно з ч.1-2 ст.14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обов`язковість судового рішення у адміністративних справах є однією із засад адміністративного судочинства (п.5 ч.3 ст.2 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий суд. Аналіз практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що право доступу до суду, що гарантується статтею 6 Конвенції, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

Зокрема у рішенні по справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece) від 19.03.1997, заява №18357/91, п.40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Щодо доводів відповідача про те, що з огляду на обмежені ресурси Державного бюджету неможливо провести виплату нарахованої позивачеві пенсії і така виплата буде проведена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України та в межах бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, то суд їх оцінює критично, оскільки на недопустимість таких причин невиконання Державою своїх зобов`язань неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини, констатуючи порушення Україною своїх зобов`язань взятих Конвенцією.

Відповідно до рішень ЄСПЛ "Кечко проти України" (заява №63134/00, пункти 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява №67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

У справі "Кечко проти України" (заява №63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява № 70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що сума пенсії, яка нарахована позивачеві на підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 у справі №120/8034/21-а за період з 01.12.2019 по 31.10.2021, підлягає виплаті позивачеві, а дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо невиплати ОСОБА_1 нарахованої йому пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 є протиправними.

Враховуючи, що відповідач листом фактично відмовив позивачу у виплаті нарахованої пенсії на підставі оновленої довідки, то така відмова є формою активної поведінки суб`єкта владних повноважень.

Отже, належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій відповідача, що має наслідком стягнення з ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 , без застосування черговості, заборгованості з виплати пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 в сумі 146353,69 грн.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення відповідає.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Ватаманюк Р.В. Сапальова Т.В.