Справа № 179/712/21
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2022 року м. Дніпросправа № 179/712/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Щербака А.А., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарханової А.Є.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача Патики А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Магдалинівської селищної ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року, (суддя суду першої інстанції Захарчук Борисенко Н.В.) прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/712/21 за позовом ОСОБА_1 до Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Магдалинівської селищної ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

Визнати неправомірними дії державного реєстратора державної реєстраційної служби Магдалинівської районної держаної адміністрації Горобець О.П. щодо відмови в державній реєстрації права власності нерухомого майна;

Зобов`язати державну реєстраційну службу Магдалинівської селищної ради провести реєстрацію права власності на нерухоме майно - Ѕ частину квартири домоволодіння в АДРЕСА_1 .

Адміністративний позов обґрунтований тим, що рішенням Магдалинівського районного суду у справі 179/1024/19 від 12.12.2019 року за нею визнано право власності на 1/2 частку домоволодіння в АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили. Звернувшись до реєстраційної служби Магдалинівської районної державної адміністрації позивачу відмовлено у державній реєстрації будинку. Підставою для відмови зазначено факт реєстрації нерухомого майна на іншу особу. Позивач вважає, що рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 54266331 від 25.09.2020 року є протиправним, оскільки вона звернулась із заявою про реєстрацію права власності на підставі рішення суду, однак, всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії державного реєстратора державної реєстраційної служби Магдалинівської районної державної адміністрації Горобець О.П., щодо відмови в державній реєстрації права власності нерухомого майна. Зобов`язано відділ «Центр надання адміністративних послуг» Магдалинівської селищної ради () провести реєстрацію права власності на нерухоме майно - 1/2 частину домоволодіння в в АДРЕСА_1 за позивачем .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Відділ «Центр надання адміністративних послуг» Магдалинівської селищної ради звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідачем не приймалось рішення про відмову в державній реєстрації права власності позивача на частину на домоволодіння. При цьому, відповідач зазначає, що підстави для реєстрації права власності на Ѕ частину домоволлдіння за ОСОБА_1 відсутня, адже право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 зареєстровано за фізичними особам, відомості про які відсутні в судовому рішенні про визнання за позивачем права власності.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На вимогу суду в судовому засіданні ОСОБА_1 усно заявила клопотання про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі, вказала, що оскаржуване рішення вона отримала в день його прийняття, звернулась до адвоката, однак через зволікання останнього пропустила строк на звернення до суду. Просить поновити їй строк звернення до суду.

Розглянувши на місці клопотання позивача, колегія суддів, порадившись на місці, дійшла висновку про наявність підстав для поновлення позивачеві строку звернення до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку дослідженим судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Магдалинівського районного суду у справі 179/1024/19 від 12.12.2019 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належало її батькові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , по праву спадкування за заповітом. Рішення набрало законної сили.

Звернувшись до реєстраційної служби Магдалинівської районної державної адміністрації позивачу на підставі рішення № 54266331 від 25.09.2020 року відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки право на вказаний житловий будинок належить іншим особам ніж зазначено у рішенні суду.

Позивач вважає, що рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 54266331 від 25.09.2020 року є протиправним, що слугувало причиною звернення з цим адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в державній реєстрації є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції при розгляду справи виходить із наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Під час визначення предметної юрисдикції справ слід виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як видно з матеріалів справи, підставою для звернення до суду ОСОБА_1 з адміністративним позовом послугувало рішення державного реєстратора про відмову в реєстрації на підставі рішення суду права власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , що належало її батькові ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що підставою для прийняття рішення про відмову в реєстрації права власності є факт реєстрації права власності на домоволодіння по Ѕ частині за іншими фізичними особами, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

Вказане свідчить про те, що позивач звернулась до суду за захистом свого порушеного майнового права, більше того, реєстрація права власності за позивачем на підставі рішення суду про визнання права власності, може мати наслідком порушення майнових прав інших фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що заявлений позивачем спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, спірні правовідносини не є публічно-правовими, а справа не має встановлених нормами КАС України ознак адміністративної юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наявними є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись, ст. 243, 238, 308, 310, 319, 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Магдалинівської селищної ради - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року у справі №179/712/21 скасувати та провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 27.06.2022 р.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.А. Щербак

суддя А.В. Шлай