Справа № 600/1733/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1733/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення зі служби в поліції, про поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 08.03.2022 року №55, у частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 з посади інспектора взводу №3 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції;

- визнати протиправним і скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Київській області від 09.03.2022р. №45 о/с, у частині звільнення майора поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з посади інспектора взводу №3 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №3 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління НП в Київській області з 09 березня 2022 року;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09 березня 2022 року по день поновлення на посаді, з урахуванням податків і зборів, включаючи середню заробітну плату за один місяць, що підлягає негайному виконанню;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді інспектора взводу №3 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції №1 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 09 березня 2022 року та в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач приймаючи оскаржувані накази неповно з`ясував наявність правових підстав для визнання в діях останнього дисциплінарного проступку та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Позивач вважає, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки в період з 27 лютого до 10 березня 2022 року останній не міг виконувати свої службові обов`язки з поважних причин, а саме за станом здоров`я, що підтверджується відповідними медичними виписками.

Зокрема, звертав увагу суду на те, що відсутність на службі в зазначений період з причин тимчасової непрацездатності не може кваліфікуватися як дисциплінарний проступок, та як порушення Присяги працівника поліції.

Також, на думку позивача, відповідачем порушено процедуру застосування дисциплінарного стягнення, яка передбачена Дисциплінарним статутом та Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України. А саме, всупереч вимогам наведених вище законодавчих актів, відповідач не повідомив останнього, про призначення та про фактичне проведення службового розслідування, не запропоновано надати пояснення щодо вчинення дисциплінарного проступку, а також не ознайомлено з висновками дисциплінарної комісії.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що порушуючи вимоги статті 64 Закону України "Про національну поліцію", позивач не прибув на робоче місце за адресою дислокації підрозділу, хоча неодноразово в телефонному режимі повідомлявся та попереджався посадовими особами відповідача, про необхідність з`явитись за місцем роботи для несення служби, однак останній не виявив бажання прибути на місце несення служби, при цьому причини не прибуття не повідомляв, що підтверджується матеріалами службового розслідування та поясненнями посадових осіб відповідача.

Звертав увагу суду на те, що у зв`язку з неприбуттям позивача на місце несення служби, посадовими особами відповідача складені відповідні акти, про відсутність на роботі без поважних причин. При цьому, наголошував на тому, що з метою повернення працівників поліції до місць несення служби та відбирання письмових пояснень, в тому числі і у позивача, відповідачем неодноразово здійснювались телефонні дзвінки, однак останні до місць несення служби не повернулись та надавати пояснення відмовились.

Крім того зазначив, що за наслідками проведення службового розслідування встановлено, що позивач самовільно залишив тимчасове розташування підрозділу, чим порушив вимоги Закону України "Про Національну поліцію" та Дисциплінарного статуту, що виразилось у безпідставному не виході на службу для завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам. Відтак вважає, що відповідач приймаючи спірні накази діяв правомірно та дотримуючись вимог Закону.

3. 27.06.2022 року позивач після закриття підготовчого провадження у справі і переходу до слухання справи по суті подав до суду письмові пояснення, в яких переважно наведено ті ж самі аргументи, що і в адміністративному позові.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду клопотання ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними задоволено та поновлено такий строк. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

2. Ухвалою суду за клопотання представника відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

3. 03.06.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

4. Ухвалами суду призначались судові засідання в режимі відеоконференцзв`язку.

5. Усною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків в судове засідання, що відображено в протоколі судового засідання.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові. В судовому засіданні подали заяву, в якій просили суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

2. Представник відповідача в судовому засіданні подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження, проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві.

3. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

4. Будучи допитаний в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не повідомляв його та інших працівників про те, що йому необхідно звернутись до лікаря, що на його думку свідчить, що останній без поважних причин покинув місце несення служби.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 01.02.2021 року № 27 о/с По особовому складу, призначено по Вишгородському районному управлінні відділу № 1 майора поліції ОСОБА_1 інспектором взводу № 3 роти №2 батальйону охорони зони радіоактивного забруднення.

2. Відповідно до пункту 12 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 55 від 08.03.2022 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області, за порушення службової дисципліни, статей 3,8,18,64 Закону України "Про Національну поліцію", пункті 1, 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 року № 171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності", які виразились у недотриманні положень конституції та законів України, інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги працівників поліції, безпідставному не виході на службу з 24.02.2022 року по 08.03.2022 року для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, інспектора взводу № 3 роти №2 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 , притягнуто до відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

3. Згідно витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 45 о/с від 09.03.2022 року, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77, майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції № 1 Вишгородського районного управління поліції, без виплати грошового забезпечення на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 55 від 08.03.2022 року, за порушення Присяги на вірність Українському народові та Указу Президента від 24.02.2022 року № 64/2022.

4. Судом досліджений висновок службового розслідування та інформацію викладену у довідних записках начальників структурних та відокремлених підрозділів Головного управління, про можливі неправомірні дії окремих працівників ГУНП в Київській області, які виразились у порушені вимог статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" від 08.03.2022 року, відповідно до яких встановлено, що до керівництва Головного управління надійшли доповідні записки начальників УПД, УКР, (окрім іншого) Вишгородського районного управління поліції про неправомірні дії окремих працівників зазначених підрозділів, які виразились у порушенні вимог статті 64 Закону України "Про Національну поліцію " та безпідставному невиході на службу.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 року № 171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності", особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

Незважаючи на вищенаведене, на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу або інших визначених місць для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам не прибув з 25.02.2022 року по 08.03.2022 року інспектор взводу № 3 роти № 2 БОЗРЗ відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майор поліції ОСОБА_1 .

5. Також судом досліджені акт про відсутність на службі, який складений начальником Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції ОСОБА_3 спільно з заступником начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції ОСОБА_4 та заступником начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковником поліції ОСОБА_5 , відповідно до якого встановлено, про відсутність на службі без поважних причин (окрім іншого) інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_1 з 26.02.2022 року по 08.03.2022 року.

6. Крім того судом встановлено, що 08.03.2022 року комісією в складі начальника Вишгородського РУП ГУНП в Київській області полковника поліції Бежука Р.В., т.в.о. начальника СКЗ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_6 , складено акт про те, що (окрім іншого) інспектор взводу № 3 роти № 2 батальйону з охорони зони радіоактивного забруднення відділу поліції № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області майору поліції ОСОБА_1 , у телефонному режимі було неодноразово повідомлено та запропоновано прибути до Вишгородського РУП ГУ (м. Вишгород, вул. Кургузова,3) для написання письмових пояснень по факту невиходу на службу, однак останній у телефонному режимі повідомив, що прибувати для написання письмових пояснень не буде.

7. Судом також досліджені письмові пояснення заступника командира роти № 2 батальйону охорони зони радіоактивного забруднення ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_2 та начальника відділу службових розслідувань майора поліції ОСОБА_6 зі змісту яких встановлено, що ОСОБА_1 не повідомляв керівництво про те, що йому необхідно потрапити до лікарні, а прямо вказав, що покидає службу та тікає через страх, викликаний вторгненням на територію України. Також зазначено, що ОСОБА_1 в телефонному режимі повідомив, що відмовляється від прибуття для надання письмових пояснень за вказаною адресою.

8. Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 20.05.2022 року № 475 внесено зміни до пункту 4 наказу ГУНП в Київській області від 08.03.2022 року 55, зокрема зазначено (окрім іншого): фактичну дату не виходу на службу з 26.02.2022 року по 08.03.2022 року ОСОБА_1 .

9. Згідно довідки №41 від 14.04.2022 року КНП «хотинська багатопрофільна лікарня», ОСОБА_1 звертався 27.02.2022 на приймальне відділення лікарні.

10. Згідно виписки № 16 із денного стаціонару хворого ОСОБА_1 встановлено, що останній знаходився на лікуванні в Долинянській АЗПСМ з 01.03.2022 року по 10.03.2022 року, з діагнозом: хронічна вертеброгенна часторецидивуюча попереково - крижова радикулопатія в стадії загострення.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

2. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580).

Відповідно до вимог статті 1 цього Закону Національна поліція України (далі -поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до вимог статті 3 Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 17 Закону №580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною 1 статті 18 вказаного Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (частина 3 статті 11 Закону №580).

Статтею 19 цього ж Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до статі 64 Закону № 580 особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону №580 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

3. Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту. Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статут встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського (окрім іншого): бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

4. Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із проходженням позивачем служби в поліції, яка відповідно до частини 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" є державною службою особливого характеру.

При цьому, судом встановлено, що позивача було звільнено зі служби у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, який відповідно до змісту наказу № 45 від 09.03.2022 року полягає у порушенні службової дисципліни, що виразилось у недотриманні Присяги працівника поліції на вірність Українському народові, невиконанні вимог статей 3, 8, 18, 64 Закону України "Про Національну поліцію", та полягає в тому, що позивач безпідставно не вийшов на службу з 26.02.2022 року по 08.03.2022 року для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам. Вказані дії свідчать про наявність дисциплінарного проступку.

5. Звертаючись до суду, аргументи позивача фактично зводились до того, що відповідач під час прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення не дотримався вимог Дисциплінарного статуту та не врахував те, що відсутність позивача на службі пов`язана з тимчасовою непрацездатністю, і такі дії не можуть кваліфікуватися як дисциплінарний проступок, в т.ч. як порушення Присяги працівника поліції.

6. Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами службового розслідування, що до керівництва Головного управління надійшли доповідна записка начальників Вишгородського районного управління поліції про неправомірні дії позивача, які виразились у порушенні вимог статті 64 Закону України "Про Національну поліцію " та безпідставному невиході на службу в період з 26.02.2022 року по 08.03.2022 року.

Так, як вже зазналось вище, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану ", з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 року № 171 "Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності" особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

Разом з тим, не дивлячись на ведені вище обставини, позивач не прибув на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу або інших визначених місць для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам в період з 26.02.2022 року по 08.03.2022 року.

Крім того, судом встановлено, що посадовими особами відповідача складено відповідні акти про відсутність на службі позивача з 26.02.2022 року по 08.03.2022 року, а також про те, що останній неодноразово повідомлявся у телефонному режимі, про обов`язок прибути до Вишгородського РУП ГУ (м. Вишгород, вул. Кургузова,3) для написання письмових пояснень по факту невиходу на службу, однак позивач у телефонному режимі відмовився прибути для подання таких пояснень. Зазначене, також підтверджується наявними в справі письмовими доказами, а також показами свідка ОСОБА_2 .

Відтак, проаналізувавши наведене з огляду на встановлені обставини в справі, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності доказів вчинення ним дисциплінарного проступку та неналежного проведення службового розсування.

Отже, судом достовірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час в період воєнного стану в Державі, а відтак, висновок відповідача про неприбуття на службу без поважних причин позивача починаючи з 26.02.2022 року, на думку суду, є обґрунтованим.

7. З приводу доводів позивача щодо протиправності оскаржуваних наказів з мотивів їх видання в період його тимчасової непрацездатності, суд зазначає, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України), а також у період перебування працівника у відпустці (перше речення частини третьої статті 40 КЗпП України).

Ця гарантія поширюється на випадки припинення трудового договору (договору контракту) з працівником за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, тобто з підстав, передбачених контрактом. Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду в справі № 205/4196/18 від 15.09.2020 року, у подібних правовідносинах.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року по справі №815/1813/15 касаційний суд зазначив про те, що правом змінити дату, з якої особа підлягає звільненню зі служби в поліції у такій правовій ситуації, наділений безпосередній керівник (начальник) такої особи, шляхом внесення змін до наказу про звільнення із зазначенням нової дати звільнення, встановивши її наступним робочим днем після закінчення терміну непрацездатності працівника

Враховуючи зазначене вище в частині того, що відповідач до оскаржуваного наказу в частині звільнення позивача зі служби в поліції наділений правом внести зміни щодо дати звільнення - суд відхиляє доводи позивач з даного приводу, як безпідставні.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити й те, що позивач у зв`язку із погіршенням стану здоров`я не був позбавлений права звернутись за медичною допомогою безпосередньо за місцем несення служби.

8. Водночас, суд вважає за необхідне зазначити й те, що у рішенні Конституційного Суду України №1-6/2018 від 27.02.2018 року констатовано: "У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26 березня 2011 року), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48).

Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини".

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника Національно Поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою органу внутрішніх справ у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.10.2018 року по справі №815/4463/17 сформована наступна правова позиція, яка відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню.

Суд погоджується з висновками відповідача щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

9. Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96).

Рішення ЄСПЛ у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії, заява № 63235/00, рішення від 19 квітня 2007 року.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що висновок службового розслідування сформований з урахуванням не тільки норм чинного законодавства та у межах компетенції, а і з врахуванням реального військового стану в Державі. Вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, тому суд погоджується з аргументами відповідача про те, що спірні рішення є правомірними та обґрунтованими, а застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є співмірним до вчиненого проступку.

Суд в чергове наголошує на відхиленні аргументів позивача з приводу того, що останній перебував у хворобливому стані і саме тому не вийшов на службу, оскільки фактичні обставини на які посилається позивач по своїй суті є спотвореними в частині того, що останній перебував у хворобливому стані, і в той же час вибув з місця дислокації м.Київ Київська область до Чернівецької області для лікування. В призмі наведеного судом також відхиляється і посилання позивача на довідку №41 від 14.04.2022 року, згідно якої останній звертався на приймальне відділення лікарні (м.Хотин, Чернівецька область), оскільки такий факт свідчить виключно про відвідування лікарні, а не перебування на лікуванні, або звільнення від виконання службових обов`язків.

10. Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій та рішень, у той час як позивач не навів достатньо обставин на підтвердження позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Київській області (вул. Володимирська, 15, м. Київ, 01601, ).

Суддя О.В. Боднарюк