Справа № 160/7048/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року Справа № 160/7048/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою керівника Павлоградського окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави до відповідача-1: Вербківської сільської ради, відповідача-2: виконавчого комітету Вербівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії,-
17 травня 2022 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 12 травня 2022 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява керівника Павлоградського окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави до відповідача-1: Вербківської сільської ради, відповідача-2: виконавчого комітету Вербівської сільської ради, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Вербківської сільської ради та виконавчого комітету Вербківської сільської ради щодо не розроблення відповідних програм з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Вербківської об`єднаної територіальної громади;
- зобов`язати виконавчий комітет Вербківської сільської ради розробити програму з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованої на території Вербківської об`єднаної територіальної громади та подати її на сесію Вербківської сільської ради для вирішення питання щодо розгляду та можливості затвердження такої програми.
Вказані позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідно до листа виконавчого комітету Вербківської сільської ради №1 від 04.01.2022 року, виконавчим комітетом Вербківської сільської ради не розроблялися та не затверджувалися програми щодо охорони культурної спадщини. Кошти на реалізацію зазначених програм не виділялись. Крім того, відповідно до листа виконавчого комітету Вербківської сільської ради №150 від 27.01.2022, з 2017 року програми щодо охорони культурної спадщини не розроблялися та не затверджувалися. Кошти на реалізацію зазначених програм не виділялись. Позивач вважає, бездіяльність Вербківської сільської ради та виконавчого комітету Вербівської сільської ради полягає в тому, що заходи щодо розроблення Програми у сфері охорони, збереження та використання культурної спадщини Вербківською сільською радою та виконавчим комітетом Вербківської сільської ради з 2017 року не вживались. Тому, на думку позивача є протиправною бездіяльність Вербківської сільської ради та виконавчого комітету Вербківської сільської ради щодо не розроблення відповідних програм з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Вербківської об`єднаної територіальної громади.
Відповідачі, у встановлений судом строк, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомили.
14.06.2022 року відповідачами до суду подані письмові пояснення, в яких зазначено про те, що Вербківським сільським готовою прийнято розпорядження від 01.06.2022 року №122 «Про організацію моніторингу збереження об`єктів культурної спадщини території Вербківської сільської територіальної громади», яким зобов`язано відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту виконавчого комітету Вербківської сільської ради, розробити програму з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованої на території Вербківської сільської територіальної громади, подати її на розгляд та затвердження Вербківської сільської ради.
20.06.2022 року та 22.06.2022 року керівником Павлоградського окружної прокуратури Дніпропетровської області до суду подані письмові пояснення, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування даних пояснень позивач зазначив, що 15.06.2022 року Павлоградською окружною прокуратурою на адресу Вербківської сільської ради направлено лист №04/63-2353вих-22 щодо надання актуальної інформації про розроблення та подачі для затвердження відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту виконавчого комітету Вербківської сільської ради проектів програм щодо охорони культурної спадщини, розташованої на території Вербківської об`єднаної територіальної громади. Відповідно до листа Вербківської сільської ради №639 від 16.06.2022 року, на даний час проект програми щодо охорони культурної спадщини, розташованої на території Вербківської об`єднаної територіальної громади відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту виконавчого комітету Вербківської сільської ради не розроблено.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2022 року, зазначена вище справа була розподілена та 18.05.2022 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи №160/7048/22 у спрощеному провадженні.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, та як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, історико-культурна спадщина, розташована на території Вербківської сільської ради, є невід`ємною частиною культурної спадщини Дніпропетровської області і частиною культурного надбання України. Відносини щодо її збереження регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону культурної спадщини», іншими нормативно-правовими актами. На території Вербківської об`єднаної територіальної громади розташовані чотири пам`ятки архітектури, а саме: будинок земської школи с. Вербки, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Вербки, вул. Сонцева, 108 (охоронний номер 239); церква в с. В`язівок, розташована за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. В`язівок, вул. Жовтнева, 28а; будинок лікарні, розташований за адресою: с. В`язівок, вул. Чкалова, 21; будинок земського училища, розташований за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. В`язівок, вул. Жовтнева. При цьому, згідно із додатком №1 до листа Вербківської сільської ради б/н, який надійшов до Павлоградської окружної прокуратури 27.10.2021 року, вхідний номер 7124-21, будинок земського училища, вказаний у додатку 1 під номером 4, перебуває у зруйнованому стані. Власник невідомий. Усього на території Вербківської сільської ради обліковується 135 археологічних та 15 історичних об`єктів культурної спадщини.
З матеріалів справи убачається, що 02.12.2021 року за №04/63-5297ВИХ-21 Павлоградською окружною прокуратурою Дніпропетровської області на адресу Вербківської сільської ради скеровано запит, в якому позивач керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просив надати до Павлоградської окружної прокуратури, в строк до 10.12.2021 року ґрунтовну інформацію, щодо: розроблення та затвердження Вербківською сільською радою, або її відповідними уповноваженими підрозділами, програм щодо охорони культурної спадщини, розташованої на території Вербківської об`єднаної територіальної громади, надавши копію такої програми та рішень Вербківської сільської ради щодо її затвердження із змінами та додатками до неї; виділення Вербківською сільською радою, або її відповідними уповноваженими органами, коштів на реалізацію повноважень виконавчими органами Вербківської сільської ради у сфері охорони культурної спадщини, надавши копії відповідних рішень Вербківської сільської ради, звітів та кошторисів щодо їх використання.
На означений запит від 02.12.2021 року за №04/63-5297ВИХ-21 листом від 04.01.2022 року №1 виконавчий комітет Вербківської сільської ради повідомивпозивачу про те, що виконавчим комітетом Вербківської сільської ради не розроблялася та не затверджувалася програми щодо охорони культурної спадщини. Кошти на реалізацію зазначених програм, відповідно не виділялись.
Листом від 18.01.2022 року №04/63-290ВИХ-22 Павлоградською окружною прокуратурою Дніпропетровської області на адресу Вербківської сільської ради скеровано запит, в якому позивач керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просив надати до Павлоградської окружної прокуратури, в строк до 25.01.2022 року ґрунтовну інформацію, щодо: розроблення Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Вербківської сільської ради програм щодо охорони культурної спадщини, розташованої на території Вербківської об`єднаної територіальної громади, з 2017 року по теперішній час, надавши копію таких програм; подачі Відділом освіти, культури, туризму, молоді та спорту Вербківської сільської ради з 2017 року по теперішній час для затвердження проектів програм культурної спадщини на сесії Вербківської сільської ради, надавши копії відповідних рішень про затвердження таких програм або внесення змін: наявності діючих програм щодо охорони культурної спадщини, надавши копії відповідних програм; повноважень Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Вербківської сільської ради щодо обліку та охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Вербківської об`єднаної територіальної громади, в тому числі щодо розробки проектів програм охорони культурної спадщини, надавши копію відповідного положення Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Вербківської сільської ради; виділення Вербківською сільською радою, або її відповідними уповноваженими органами, коштів на реалізацію повноважень виконавчими органами Вербківської сільської ради у сфері охорони культурної спадщини з 2017 року по теперішній час, надавши копії відповідних рішень Вербківської сільської ради, звітів та кошторисів щодо їх використання.
Листом від 27.01.2022 року№150 на запит позивача від 18.01.2022 року №04/63-290ВИХ-22 виконавчий комітет Вербківської сільської ради повідомив позивачу про те, що з 2017 року дана програма не розроблялася та не затверджувалася. Кошти на реалізацію зазначених програм, відповідно не виділялись.
Також, у поданій до суду позовній заяві позивач зазначив наступне. Одним з основних завдань державної політики у сфері охорони культурної спадщини є здійснення комплексних заходів щодо обліку об`єктів культурної спадщини, які передбачають їх наукове вивчення, класифікацію, державну реєстрацію шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України на основі облікової документації. Також, належна організація та здійснення охорони об`єктів культурної спадщини в Україні в умовах воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, набуває особливої актуальності. Від початку російської агресії на території України, розпочатої ще у 2014 році, українські пам`ятки культурної спадщини потерпають від вандалізму загарбників та постійно знаходяться під загрозою. Агресія Росії супроводжується пересуванням важкої військової техніки, ракетними та авіа ударами, артилерійськими обстрілами українських міст та сіл. Станом на 01 квітня 2022 року в державі Україна вже понад 150 різних пам`яток та об`єктів культури частково пошкоджено або повністю знищено внаслідок повномасштабного військового вторгнення Росії на територію вільної України. Програма - це система заходів, що здійснюються шляхом забезпечення ефективного управління науково-дослідницькою, економічною, просвітницькою, технічною та виробничою складовими частинами галузі охорони культурної спадщини. У межах виконання пам`ятко-охоронного законодавства в програмі передбачається виділення коштів на проведення робіт щодо складання технічних паспортів на об`єкти культурної спадщини, укладення охоронних договорів, визначення охоронних зон, балансоутримувачів і вартості пам`яток, проведення науково-дослідницької роботи по об`єктам культурної спадщини. Програма розробляється для проведення перевірки стану (інвентаризації) об`єктів культурної спадщини (археологічних, історичних, монументального мистецтва, архітектури та містобудування) з метою швидкого реагування на різноманітні загрози для об`єктів культурної спадщини для їх збереження, визначення найбільш цінних пам`яток для подальшого залучення їх до туристичних маршрутів, а також для забезпечення уніфікованого електронного обліку наявних об`єктів культурної спадщини. Одним із завдань програми є визначення планувальних обмежень з урахуванням охоронних зон об`єктів культурної спадщини та вимог містобудівної документації на місцевому рівні. Програма спрямовується на забезпечення сприятливих умов щодо реалізації нормативно-правових актів України в галузі охорони культурної спадщини та належного документування воєнних злочинів проти людяності та об`єктів культурної спадщини, скоєних армією Росії. Такі матеріали в подальшому можуть бути передані Міжнародному кримінальному суду в Гаазі для проведення слідчих дій. Таким чином, незважаючи на наявність на території Вербківської сільської ради вже зруйнованої пам`ятки архітектури, а саме будинку земського училища, та російською агресією на території України з 24 лютого 2022 року, яка супроводжується хаотичними ракетними обстрілами українських населених пунктів та, як наслідок, фактів пошкодження та руйнування об`єктів культурної спадщини, заходи щодо розроблення Програми у сфері охорони, збереження та використання культурної спадщини виконавчим комітетом Вербківської сільської ради (виконавчим органом, підзвітним і підконтрольним Вербківській сільській раді) не вживались щонайменше з 2017 року, чим фактично порушуються інтереси територіальної громади та держави в цілому.
Судом встановлено, що листом від 23.02.2022 року №04/63-1121ВИХ-22 на адресу Вербківської сільської ради та листом від 23.02.2022 року №04/63-1122ВИХ-22 Павлоградська окружна прокуратура Дніпропетровської області повідомила відповідачам про намір звернення до суду із відповідною позовною заявою з огляду не розроблення та не затвердження щонайменше з 2017 року програми щодо охорони культурної спадщини.
Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
З урахуванням того, що поняття «інтереси держави», відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Така правова позиція висвітлена Верховним Судом у постановах у справі № 911/620/17, від 13.11.2018 у справі № 910/2989/18.
При цьому, в основі інтересів держави, згідно даного рішення, завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. В п. З зазначеного судового рішення Суд в загальному, не пов`язуючи вказане поняття з конкретними нормами, які підлягали тлумаченню, вказує, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
У резолютивній частині рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 зазначено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як вцілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).
Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами єдиного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15).
В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі 915/201/18 від 08.02.2019.
Державний інтерес знаходить свій вияв у підтримці такого стану суспільних відносин, який би повною мірою відповідав конституційним засадам правового регулювання та забезпечував баланс інтересів усіх членів суспільства в їх взаємовідносинах між собою та державою.
Відповідно до ст. 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Також, статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Відповідно до пункту 5 статті 1 Статуту Вербківської сільської територіальної громади, затвердженого рішенням Вербківської сільської ради №18-І/VІІ від 01.12.2015 року, територіальна громада має єдиний представницький орган - Вербківську сільську раду.
Крім того, відповідно до пункту 1 Положення про виконавчий комітет Вербківської сільської ради, затвердженого рішенням Вербківської сільської ради №11-1/VІІІ від 12.11.2020 року, виконавчий комітет Вербківської сільської ради є виконавчим органом сільської ради.
Також, відповідно до пунктів 3, 8 вказаного Положення, Виконком утворюється сільською радою на термін її повноважень. Виконком є підзвітним і підконтрольним сільській раді, а з питань здійснення ним повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним районній державній адміністрації та іншим місцевим органам виконавчої влади.
Крім того, пунктом 12 Положення передбачено, що виконком, зокрема, попередньо розглядає проекти програм соціально - економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, бюджету місцевого самоврядування, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд сільської ради;
За п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень виконавчого органу селищної ради відповідно до його компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.
Також, відповідно до п.п. 1 п. а ст. 27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку сіл, селищ, міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм
Разом з цим, заходи щодо розроблення Програми у сфері охорони, збереження та використання культурної спадщини Вербківською сільською радою та виконавчим комітетом Вербківської сільської ради з 2017 року не вживались.
Вищевказана бездіяльність Вербківської сільської ради та виконавчого комітету Вербківської сільської ради негативно впливає на організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів культурної спадщини, будівель та інженерних споруд, та може привести до настання тяжких наслідків у вигляді їхнього псування та знищення.
Відповідно до статей 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - це органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Делеговані повноваження - повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом.
Згідно ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до системи місцевого самоврядування входять виконавчі органи рад. Одночасно у п. 10 пункту «б» ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Також, відповідно до п.п. 10 п. б ст. 32 цього ж Закону, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.
Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про охорону культурної спадщини», до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, зокрема, належать виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.
Також, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить у тому числі організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.
Крім того, ч. 3 ст. 6 цього ж Закону встановлено, що відповідний виконавчий орган сільської, селищної, міської ради щорічно звітують перед центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та громадськістю про стан збереження об`єктів культурної спадщини.
Таким чином виконавчий комітет Вербківської сільської ради та його виконавчі органи підзвітні Вербківській сільській раді з питань охорони культурної спадщини.
Пунктом 22 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.
Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що в даному спорі саме на відповідачів - Вербківську сільську раду та виконавчий комітет Вербківської сільської ради покладено обов`язок щодо розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюється Законом України «Про культурну спадщину».
Преамбулою Закону України «Про охорону культурної спадщини» зазначено, що цей Закон регулює правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутнього поколінь. Об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини», об`єкт культурної спадщини - це визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.
Пам`яткою культурної спадщини (далі - пам`ятка) є об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Також, ч.2 ст. 2 Закону передбачено, що об`єкти культурної спадщини поділяються на: археологічні, історичні, об`єкти монументального мистецтва, об`єкти архітектури, містобудування, садово-паркового мистецтва, ландшафтні, об`єкти науки і техніки.
Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи (підписана 03.10.1985, набрала чинності 01.12.1987, підписана від імені України 25.11.2005, ратифікована 20.09.2006, набрала чинності 01.04.2007) до об`єктів архітектурної спадщини, що підлягають охороні, віднесено пам`ятки: усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення (ст. 1 Конвенції).
Також, статтями 3 та 4 Конвенції передбачено, що кожна Сторона зобов`язується вживати правових заході в-для охорони архітектурної спадщини; запровадити відповідні контрольні і дозвільні процедури, необхідні для правової охорони об`єктів архітектурної спадщини; запобігати спотворенню, руйнуванню або знищенню об`єктів спадщини, що охороняються.
Відповідно до статті 9 зазначеної Конвенції кожна Сторона зобов`язується забезпечити, щоб- відповідний компетентний орган належним чином реагував на порушення законодавства про охорону архітектурної спадщини.
Крім того, Рекомендаціями про охорону на національному рівні культурної та природної спадщини, схваленої Генеральною конференцією Організації Об`єднаних Націй у 1972 році, наголошено на тому, що кожен предмет культурної спадщини є унікальним і зникнення будь-якого такого предмета є невідновною та безповоротною втратою для цієї спадщини у зв`язку з чим, кожну країну на території якої знаходяться предмети культурної. та природної спадщини, зобов`язано зберегти цю частину спадщини людства і забезпечити передачі майбутнім поколінням.
Крім того, археологічна спадщина України є однією з найбільших і найбагатших у Європі.
Відносини, пов`язані з охороною археологічної спадщини України, регулюються Законами України «Про охорону культурної спадщини», «Про охорону археологічної спадщини», «Про музеї та музейну справу», «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кримінальним та Земельними кодексами
Закон України «Про охорону культурної спадщини» покладає на виконавчий комітет Вербківської сільської ради обов`язок організації розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини (п. 6 ч. 2 ст. 6 Закону).
Слід зазначити, що саме звернення компетентного органу до суду з позовом зобов`язального характеру є належним та ефективним способом захисту інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що спрямований на реалізацію державою примусу щодо виконання вимог Конституції України.
Предметом даного позову є бездіяльність Вербківської сільської ради, як центрального органу, та виконавчого комітету Вербківської сільської ради, яка полягає в тому, що відповідачами заходи, спрямовані на розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини, протягом тривалого часу не здійснювалися. У зв`язку з цим Вербківська сільська рада та виконавчий комітет Вербківської сільської ради є відповідачами у цих спірних правовідносинах.
За статтею 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.
У даному випадку, порушення допущено самою Вербківською сільською радою та виконавчим комітетом Вербківської сільської ради, які є органами, уповноваженими здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, отже позивачі та відповідачі збігаються в одній особі, а у конкретній справі один і той же орган місцевого самоврядування може бути лише однією стороною або позивачем, або відповідачем, відтак позивач та відповідач збігаються в одній особі.
У зв`язку з тим, що Вербківська сільська рада та виконавчий комітет Вербківської сільської ради у даному випадку можуть бути виключно відповідачами по справі, прокурор звертається до суду самостійно як позивач.
Бездіяльність відповідача сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері охорони культурної спадщини, що у свою чергу є порушенням загальнодержавних інтересів та відповідно до ст. 131-1 Конституції України надає прокурору здійснювати захист таких інтересів у суді.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На думку суду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, покладені на них обов`язки доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконали, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки відповідні витрат, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз, позивачем понесені не були, судові витрати у вигляді судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст. ст. 139, 242-243, 245-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву керівника Павлоградського окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави до відповідача-1: Вербківської сільської ради, відповідача-2: виконавчого комітету Вербівської сільської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання чинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Вербківської сільської ради та виконавчого комітету Вербківської сільської ради щодо не розроблення відповідних програм з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованих на території Вербківської об`єднаної територіальної громади.
Зобов`язати виконавчий комітет Вербківської сільської ради розробити програму з охорони об`єктів культурної спадщини, розташованої на території Вербківської об`єднаної територіальної громади та подати її на сесію Вербківської сільської ради для вирішення питання щодо розгляду та можливості затвердження такої програми.
Судові витрати у вигляді судового збору у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник