Справа № 420/10936/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/10936/21
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар - Насарая А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 по справі № 420/10936/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2, Оперативного командування "Південь" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2, що пов`язана з не нарахуванням та виплатою ОСОБА_1 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за посадою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 18.03.2019 по 07.08.2020;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі у період з 18.03.2019 по 07.08.2020 за посадою, яку він обіймав до 18.03.2019, тобто військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (з січня 2019 року після реорганізації вказаної військової установи - військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1), з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, у розмірі грошового забезпечення, зазначеному у довідці військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.06.2021 , а також матеріальну допомогу на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань за період з 18.03.2019 по 07.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що з 09.06.2017 року до 18.03.2019 ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (з грудня 2018 року після реорганізації військових комісаріатів у відповідні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки ця посада була перейменована на військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1), у військовому званні "майор".

Вiдповiдно до п.1 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 714 від 15.12.2018 за незадовільне виконання службових обов`язків ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності - накладено дисциплінарне стягнення "позбавлення військового звання".

Наказом Командувача військ Оперативного командування "Південь № 372 вiд 28.12.2018 ОСОБА_1 звільнено з вiйськової служби у запас за підпунктом "є" (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 28.12.2018.

Відповідно пункту 4 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 48 від 18.03.2019 зазначено, що ОСОБА_1 справи та посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 здав, у зв`язку з чим останнього з 18.03.2019 виключено зі списків ІНФОРМАЦІЯ_2, та з усіх видів забезпечення.

У квiтнi 2019 року ОСОБА_1 до Одеського окружного адміністративного суду зазначенi накази були оскаржені. Рiшенням Одеського окружного адмiнiстративного суду від 16 серпня 2019 року у справі № 420/2215/19 у повному обсязі задоволено позов ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ ЗС України, Оперативного командування "Південь", ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними, скасування рішень (наказів) про притягнення до дисциплінарної відповідальності, звільнення з військової (публічної) служби.

Позивач вказує що 21.01.2020 та 30.01.2020 він звернувся до Командування Сухопутних військ 3C України, оперативного командування "Південь" (військова частина НОМЕР_1), військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно, як позивач, на користь якого було ухвалено зазначене вище рішення Одеського окружного адмiнiстративного суду, про скасування зазначених вище наказів про позбавлення позивача військового звання "майор", звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2, - вiдповiдно, а також поновлення його на військовій службі на посаді, що він обіймав до свого незаконного звiльнення з військової служби.

Позивач зазначає, що протягом сiчня - квітня 2020 року він не отримував відповіді на свої звернення від керівників зазначених органів військового управління.

У зв`язку із цим представником позивача за договором про надання правової допомоги адвокатом Война А.А. 21.04.2020 Командувачу Сухопутних військ ЗС України, як керівнику органу військового управління вищого рiвня, яким було видано наказ про позбавлення позивача військового звання "майор", на підставі якого у свою чергу командиром вiйськової частини НОМЕР_1 було видано наказ про звільнення позивача з військової служби, спрямовано запит разом із заявою позивача про виконання зазначеного рiшення Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 420/2215/19 та iншими документами. У цьому запитi адвокатом Война А.А. поставлено питання, чи виконане зазначене рішення суду, чи скасованi зазначені вище накази органів військового управління, які визнано незаконними у судовому порядку, чи вирішено питання про поновлення позивача на вiйськовій службі.

Згідно відповіді на вказаний адвокатський запит начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України В. Ходота від 19.05.2020 за вих. № 116/9/кц/2/2664 вбачається, що станом на 19.05.2020 у кадровому центрі Сухопутних військ Збройних Сил України опрацьовується проект наказу щодо скасування пункту 1 наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.12.2018 року № 714 по зняттю накладеного дисциплінарного стягнення "позбавлення військового звання". Після підписання відповідного наказу командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України ОСОБА_1 буде поновлений на військовій службі.

Вiдповiдно до п.21 наказу командувача військ оперативного командування "Південь" № 187 від 04.07.2020 наказ командувача військ оперативного командування "Південь" Сухопутних військ ЗС України (по особовому складу) вiд 28.12.2018 № 372 про звільнення позивача з військової служби у запас за підпунктом "є" (у зв`язку із позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) скасовано на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 у справі № 420/2215/19 та рішення командувача Сухопутних військ ЗС України від 19.05.2020 № 16785.

Відповідно до п.2 параграфу 2 наказу командувача вiйськового оперативного командування "Південь" № 237 від 07.08.2020 позивача, який перебував у розпорядженнi командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, призначено офіцером групи планування забезпечення військовим майном та мобілізаційного розгортання вiддiлу логістики штабу управління оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України.

Таким чином, після розгляду заяви про виконання Командувачем Сухопутними військами ЗС України та відповідачем рiшення Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2019 року у справі № 420/2215/19 зазначенi вище накази про позбавлення позивача військового звання "майор" у дисциплінарному порядку та звільнення позивача з військової служби керівниками відповідних органів військового управління були скасовані, та позивача фактично поновлено на військовій службі з призначенням на вищевказану посаду.

Позивач вказує, що лише 07.08.2020 відповідними органами військового управління було прийнято кадрове рішення щодо подальшої військової служби ОСОБА_1 . Так, наказом командувача військ оперативного командування "Південь" (військова частина НОМЕР_1) вiд 07.08.2020 ОСОБА_1 призначено на посаду офіцера групи планування забезпечення військовим майном та мобiлiзацiйного розгортання вiддiлу логістики штабу військової частини НОМЕР_1.

В свою чергу, відповідачем після скасування наказів не здійснено виплати грошового забезпечення Позивача у період з 18.03.2019 по 07.08.2020.

З метою належного захисту своїх прав та інтересів, позивач у березні 2021 року звернувся до відповідача щодо виплати за період з 18.03.2019 по 07.08.2020 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2019 та 2020 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористану відпустку за 2019 рік, надбавки за умови режимних обмежень (допуск форми 2), у розмірі 20% від посадового окладу тощо, за час вимушеної відсутності ОСОБА_1 за посадою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що згідно листа вiдповiдача від 24.06.2021 №943/8446, ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті, та надано довідку про грошове забезпечення за посадою вiйськового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1. Розмiр грошового забезпечення за цією посадою є незмінним з сiчня 2019 року та становить 16 800,25 грн.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що на момент прийняття рішення про звільнення з вiйськової служби позивача, ОСОБА_1 не займав посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1, у цей час він перебував у розпорядженнi командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

Отже, оскільки позивач не займав посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1, на думку відповідача, він не має права на отримання зазначеного ним у позовнiй заявi грошового забезпечення, визначеного ним на власний розсуд за посадою з назвою: Військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1.

Окремо відповідач звернув увагу на те, що відповідне рішення про призначення ОСОБА_1 на посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1, після виведення позивача у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України не приймалось.

Крім того, як зазначив відповідач, в подальшому, після скасування наказу командувача вiйськ оперативного командування "Південь" № 372 від 28.12.2018, наказом командувача військ оперативного командування "Пiвдень" № 237 від 07.08.2020, вiдповiдно до п.117 Положення про проходження громадянами України вiйськової служби у Збройних Силах України, майора ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженнi командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього вiйськового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування "Пiвдень" Сухопутних військ Збройних Сил України було призначено офіцером групи планування забезпечення військовим майном та мобiлiзацiйного розгортання відділу логістики штабу управління оперативного командування "Південь Сухопутних військ Збройних Сил України.

В свою чергу, ІНФОРМАЦІЯ_1 було утворено 29.12.2018 на підставі спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 28.11.2018 року № 332/1/18 дск "Про проведення додаткових організаційних заходів Збройних Сил України в 2018 році та директиви командувача вiйськ Оперативного командування "Південь" вiд 01.12.2018 року № 17 дск Про проведення додаткових органiзацiйних заходів в вiйськах оперативного командування "Південь" у 2018 та 2019 роках, за наслідком переформування ІНФОРМАЦІЯ_1 у ІНФОРМАЦІЯ_1.

За наслідком проведення зазначеного переформування, внаслідок цих організаційних заходів, фактично була утворена нова посада з назвою "вiйськовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1", в свою чергу, посада з назвою "вiйськовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1" припинила своє iснування.

Згідно підпункту 1 п.81 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, призначення на посади військовослужбовців, які проходять вiйськову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється Мiнiстром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Мiнiстром оборони України.

Отже, відповідач вважає, що з наведеного вбачається, що призначення на нову посаду з назвою "вiйськовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1" повинно було бути здійснено відповідною посадовою особою, відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців, яка затверджується Міністром оборони України.

Відповідач зазначає, що з наявних матерiалiв вбачається, що відносно ОСОБА_1 таке рішення не приймалось, що в свою чергу свідчить про безпідставність наявної у позові вимоги щодо визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 зазначеного у позові грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за посадою з назвою "вiйськовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1", та як наслідок про безпідставність вимоги про зобов`язання вчинити зазначену дію.

Крім того, відповідач додатково повідомляє, що у період перебування ОСОБА_1 у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснювалась згідно п.1 розділу XXVIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджений наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України за № 745/32197 від 26.06.2018).

Згідно п.1 розділу XXVIII зазначеного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці. Отже, права на отримання іншого грошового забезпечення ніж те, яке визначено п.1 розділу XXVIII, у ОСОБА_1 не було.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 26 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не надав оцінки таким обставинам справи, як скасування всіх наказів, які стосуються проходження апелянтом публічної служби та поновлення його прав (справа № 420/2215/19);

- суд першої інстанції не врахував вимоги частини статті 8 Закона України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відповідно якого у разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання;

- суд першої інстанції та відповідач своїми рішеннями намагається позбавити позивача права вільно розпоряджатися своїми коштами, на які останній має право;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст позову.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що з 09.06.2017 ОСОБА_1 проходив службу на посаді військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно до пункту 2 параграфу 2 наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14 грудня 2018 року №573, вiдповiдно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України вiйськової служби у Збройних Силах України майора ОСОБА_1 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування "Пiвдень", стосовно якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, також наказано утримувати у списках особового складу управління оперативного командування "Південь". Підстава: Ухвала Приморського районного суду м.Одеси від 07.12.2018.

15.12.2018 Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України прийнято наказ №714 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого на позивача накладено дисциплінарне стягнення "позбавлення військового звання".

Наказом Командувача військ Оперативного командування "Південь" №372 (по особовому складу) від 28.12.2018 відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" колишнього майора ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас за підпунктом "є" (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 28.12.2018.

Відповідно до п.4 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 48 від 18.03.2019, наказано колишнього майора ОСОБА_1 , колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1, звільненого у запас за підпунктом "є" (у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) наказом командувача військ Оперативного командування "Південь" від 28.12.2018 року №372, вважати таким, що 18.03.2019 справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси. З 18.03.2019 виключити із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2, та з усіх видів забезпечення.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими наказами Командувача військ Оперативного командування "Південь" від 15.12.2018 № 714, від 28.12.2018 №372 (по особовому складу), наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 18.03.2019 № 48, оскаржив їх до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 по справі № 420/2215/21 задоволено позовну заяву ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2), Оперативного командування "Південь" (військова частина НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.12.2018 №714 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності". Визнано протиправним та скасовано наказ командувача військ оперативного командування "Південь" від 28.12.2018 №372 в частині, що стосується ОСОБА_1 .. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) № 48 від 18.03.2019.

Вказане рішення набрало законної сили 26.11.2019.

21.01.2020 позивач звернувся до керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив вирішити питання про поновлення його на посаді, яку він обіймав до свого незаконного звільнення з військової служби (або вирішити питання про призначення позивача на рівнозначну посаду, тiй, що він обіймав до звільнення), виплатити позивачу грошове забезпечення за період вимушеної відсутності на службі, а також питання щодо поновлення у військовому званні "майор".

22.01.2020 позивач звернувся до Командувача оперативного командування "Південь" з заявою про поновлення його на військовій службі, на посаді, яку він обіймав до звільнення з військової служби (або вирішити питання про призначення позивача на рiвнозначну посаду, тій, що він обіймав до звільнення), виплатити позивачу грошове забезпечення за період вимушеної відсутності на службі.

30.01.2020 позивач звернувся до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частини НОМЕР_2) з заявою про виконання рішення суду у частині, що стосується Командувача Сухопутних військ ЗС України, а також вирішити питання щодо поновлення його на військовій службі на посаді, яку позивач обіймав до свого незаконного звільнення з військової служби (або вирішити питання про призначення позивача на рівнозначну посаду, тій, що позивач обіймав до звільнення).

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року № 420/2215/19, рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.05.2020 №16785, Командувачем Вiйськ оперативного командування "Південь" видано наказ від 04.07.2020 №187, відповідно до п.21 якого наказ командувача військ оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) вiд 28 грудня 2018 року № 372 про звільнення з військової служби у запас за підпунктом "є" (у зв`язку позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку) та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 28 грудня 2018 року колишнього майора ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженнi командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 Одеської області оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України - скасовано.

Згідно пункту 2 параграфу 2 наказу командувача військ оперативного командування "Південь" від 07.08.2020 № 237, відповідно до пункту 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України майора ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України, призначено ОФІЦЕРОМ ГРУПИ ПЛАНУВАННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬКОВИМ МАЙНОМ ТА МОБІЛІЗАЦІЙНОГО РОЗГОРТАННЯ ВІДДІЛУ ЛОГІСТИКИ ШТАБУ УПРАВЛІННЯ ОПЕРАТИВНОГО КОМАНДУВАННЯ "ПІВДЕНЬ" СУХОПУТНИХ ВІЙСЬК ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ, ВОС - 7001003.

10.03.2021 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою, в якій просив виплатити йому за період з 18.03.2019 по 07.08.2020 грошове забезпечення, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2019 та 2020, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, компенсацію за невикористану відпустку за 2019 рік, надбавки за умови режимних обмежень (допуск форми 2), у розмірі 20% від посадового окладу тощо, за час вимушеної відсутності його за посадою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1.

За результатом розгляду вказаного звернення надано відповідь від 24.06.2021 № 943/8146, згідно якої зазначено, що в Одеському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки повноваження щодо поновлення позивача на військовій службі відсутні, як наслідок такі накази не видавались, крім того накази про поновлення позивача на військовій службі від вищих органів військового управління до повноважень, яких належить поновлення позивач на військовій службі, до Одеського обласного територіального центру комплектування не надходили. За таких обставин, підстави для задоволення звернення позивача у частинi здійснення виплати грошового забезпечення за час вимушеної відсутності на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до суду за даною позовною заявою.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з безпідставності вимог позивача саме до ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки цей орган не повноважний був вирішувати та не вирішував питання про поновлення позивача на службі, у цьому органі позивач з моменту його поновлення на службі не перебував на грошовому забезпеченні, та посаду керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 чи військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 не обіймав.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 43 Основного Закону України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно частини другої статті 8 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 231 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (надалі - Положення №1153/2008), у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, що зареєстрований у Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.

Відповідно пункту 3 розділу І Порядку №260, підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

За приписами пункту 8 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Пунктом 15 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно з пунктом 9 розділу ХХХІ Порядку №260 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

До розрахунку грошового забезпечення у такому разі включаються щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за займаною штатною посадою до звільнення або переміщення на нижчеоплачувану посаду.

Одноразові додаткові види грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не виплачуються.

Аналізуючи норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про те, що рішення про поновлення на службі та виплату грошового забезпечення незаконно звільненому військовослужбовцю приймає повноважний орган (керівник), який видавав наказ про звільнення. При цьому, недоотримане грошове забезпечення виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 573 від 14.12.2018 майора ОСОБА_1 , військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 Оперативного командування "Південь" було увільнено від займаної посади і зараховано у розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України та прийнято рішення про утримування його у списках особового складу управління оперативного командування "Південь".

Отже, на момент видання Командувачем військ Оперативного командування "Південь" наказу №372 (по особовому складу) від 28.12.2018 про звільнення позивача з військової служби у запас та виключення зі списків особового складу Збройних Сил України з 28.12.2018, позивач відповідно до наказу № 573 від 14.12.2018 перебував у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, та не обіймав посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування "Південь".

На підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року № 420/2215/19, рішення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.05.2020 № 16785, командувачем вiйськ оперативного командування "Південь" видано наказ від 04.07.2020 №187 про скасування наказу Командувача військ оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) вiд 28 грудня 2018 року № 372 про звільнення позивача з військової служби.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, а також наведені обставини справи апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що саме командувач військ оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України, поновлюючи позивача, який перебував у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, на службі наказом від 04.07.2020 №187 та призначаючи позивача наказом від 07.08.2020 року № 237 на іншу посаду, був повноважний вирішити питання про виплату позивачу недоотриманого через незаконне звільнення грошового забезпечення (а.с.55,56).

Слушним є зауваження суду першої інстанції, що питання поновлення позивача на службі та виплату позивачу середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не були предметом судового розгляду у справі № 420/2215/19. Також не був предметом оскарження і наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України № 573 від 14.12.2018 про увільнення позивача від посади військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 Оперативного командування "Південь" та зарахування його в розпорядження командувача Сухопутних військ Збройних Сил України.

Вказаний наказ № 573 від 14.12.2018 не скасований та є чинним.

Отже, на момент звільнення зі служби ОСОБА_1 не обіймав ні посаду військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (з якої він був увільнений), ані військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 (на яку позивача не було призначено).

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивача саме до ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки цей орган не повноважний був вирішувати та не вирішував питання про поновлення позивача на службі, у цьому органі позивач з моменту його поновлення на службі не перебував на грошовому забезпеченні, та посаду керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 чи військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 не обіймав.

Тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 слід відмовити повністю, оскільки останній є неналежним відповідачем за заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Оцінюючи наведені апелянтом аргументи, колегія суддів наголошує, що відповідно пункту 15 розділу І Порядку № 260 призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Натомість, у спірних правовідносинах такий наказ відсутній

Додатково колегія суддів наголошує, що відповідно пункту 12.5 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 - у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби в наказі командира військової частини, в якій поновлюється на військовій службі незаконно звільнений військовослужбовець, зазначається про виплату йому матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав унаслідок незаконного звільнення.

Проте, наказ № 237 від 07.08.2020, яким майора ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, колишнього військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування "Південь" Сухопутних військ Збройних Сил України, призначено ОФІЦЕРОМ ГРУПИ ПЛАНУВАННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВІЙСЬКОВИМ МАЙНОМ ТА МОБІЛІЗАЦІЙНОГО РОЗГОРТАННЯ ВІДДІЛУ ЛОГІСТИКИ ШТАБУ УПРАВЛІННЯ ОПЕРАТИВНОГО КОМАНДУВАННЯ "ПІВДЕНЬ" СУХОПУТНИХ ВІЙСЬК ЗБРОЙНИХ СИЛ УКРАЇНИ, ВОС - 7001003 не є предметом даного спору.

Також колегія суддів відхиляє посилання апелянта те, що суд першої інстанції не надав оцінки таким обставинам справи, як скасування всіх наказів, які стосуються проходження апелянтом публічної служби та поновлення його прав (справа № 420/2215/19), оскільки зазначена справа не є преюдиційною до справи що розглядається.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Так, у зазначеному рішенні № 420/2215/19 питання щодо зобов`язання нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення у повному обсязі у період з 18.03.2019 по 07.08.2020 не ставилось.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.11.2021 по справі № 420/10936/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 28 червня 2022 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.