Справа № 240/9718/21
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/9718/21

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів" (далі ТОВ "Агрофірма Брусилів") із позовом в якому просить визнати протиправними скасувати податкові повідомлення-рішення №1 від 27.01.2021 та №1 від 05.04.2021 Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі - ГУ ДПС у Житомирській області).

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що не погоджується з порушеннями, встановленими контролюючим органом за результатами документальної позапланової виїзної перевірки, а тому оскаржувані рішення відповідачем прийняті неправомірно, без достатніх підстав.

На думку товариства, списання позивачем паливно-мастильних матеріалів пов`язане із обслуговуванням ферми, навантаженням соломи, навантаженням добрив, культивацією, обробкою відповіді культур та іншим, пов`язаним із сільськогосподарською діяльністю підприємства, а отже і господарською діяльністю. Надані позивачем документи під час перевірки та долучені до позовної заяви є достатніми та такими, що підтверджують факт правомірності списання паливно-мастильних матеріалів, використання їх у власній господарській діяльності. Наявність первинних документів є підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку, оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в наданих позивачем первинних та інших документах є недостовірними або суперечливими.

Стосовно норм витрат насіння озимого жита Гуттіно пояснює, що сторони однаково розраховують норми витрат насіння на один гектар, проте, при розрахунку загальної кількості витраченого озимого жита Гуттіно в 2020 році ГУ ДПС у Житомирській області помилково визначає площу посіву в 425 га, замість 600 га, оскільки саме 600 га було посіяно позивачем в 2020 році озимого жита Гуттіно, що підтверджується первинними документами та Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма 29-СГ).

Щодо норм внесення аміачної селітри товариство зазначає, що здійснило списання аміачної селітри відповідно до розрахунків агронома та Матеріалів моніторингу ґрунтів сільськогосподарських угідь ТОВ «Агрофірма Брусилів» відповідних полів, що в повній мірі відображено в первинних документах, які підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II Податкового кодексу України (далі ПК України).

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 29.07.2021.

15.07.2021 до суду надійшов відзив на позов ГУ ДПС України в Житомирській області, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, вказав, що позивачем не спростовано факти порушень, встановлені за результатами перевірки, а тому спірні рішення винесені відповідачем правомірно. Контролюючим органом зроблено висновок, що позивачем завищено суму від`ємного значення з ПДВ за вересень 2020 року на 1381950 грн та занижено податкові зобов`язання з ПДВ до сплати за вересень 2020 року на суму 642206 грн.

Перевіряючими встановлено, що насіння озимого жита Гуттіно списувалось для посіву по завищених нормах, чим порушено п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1. ст.44, 198.5 ст.198 ПК України внаслідок ненарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 87160 грн на вартість списання понад норми садівного матеріалу (насіння озимого жита Гуттіно).

Також, на думку відповідача, операції по внесенню добрива аміачної селітри під урожай 2020 року, не підтверджено належним чином оформленими первинними документами обліку факт списання ТМЦ (аміачної селітри) на загальну суму 2215724 грн, ПДВ на вартість 443145 грн, чим порушено п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1. ст.44, 198.5 ст.198 ПК України.

Пояснює, що перевіркою встановлено безпідставне списання позивачем паливно-мастильних матеріалів, оскільки до перевірки не надано наступних документів: лімітно-забірні картки форми № М-8, затверджені наказом від 21.06.1996 №193 «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів»; подорожні листи легкових, вантажних автомобілів та сільськогосподарської техніки; обліковий лист тракториста-машиніста за формою №67-Б, затвердженою Наказом Міністерством сільського господарства СРСР від 24.11.1972 за №269-2; подорожній лист тракториста за формою №68, затвердженою наказом Міністерством сільського господарства СРСР від 24.11.1972 за №269-2; виписки з реєстру про намолот зерна і зібрану площу за формою №67-А, затвердженої наказом Міністерством сільського господарства СРСР від 24.11.1972 за №269-2. Тому, ТОВ «Агрофірма Брусилів» на порушення п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, «г» п.198.5 ст.198 ПК України, частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі - Положення №88), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24,05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суми безпідставного (без документів, що підтверджують використання та списання ПММ в господарській діяльності платника податку) на загальну суму ПДВ 1 036 866 грн.

29.07.2021 протокольною ухвалою оголошено перерву в підготовчому засіданні до 15.09.2021.

15.09.2021 протокольними ухвалами задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 12.10.2021.

12.10.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням головуючої судді Єфіменко О.В. у відпустці та відкладено на 02.11.2021.

02.11.2021 розгляд справи не відбувся у зв`язку із неявкою представників сторін та було відкладено на 16.11.2021.

16.11.2021 протокольною ухвалою було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.11.2021.

30.11.2021 протокольною ухвалою закрите підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16.12.2021.

16.12.2021 суд протокольною ухвалою оголосив перерву до 20.01.2022.

20.01.2022 протокольною ухвалою судом постановлено подальший розгляд справи по суті здійснювати у порядку письмового провадження.

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до копії виписки з ЄДРПОУ ТОВ "Агрофірма Брусилів" зареєстроване 09.08.2000 як юридична особа. Основний вид діяльності згідно з КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур».

З 20.11.2020 до 16.12.2020 відповідачем було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Агрофірма Брусилів" з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення податку з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, яке становить більше 100 тис. грн за вересень 2020 року, про що було складено Акт від 23.12.2020 № 2598/06-30-07-01/30046311 (далі Акт перевірки), (том І, а.с. 37-61).

У висновку вказаного Акту перевірки зазначено, що встановлено порушення платником податків:

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1. ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.5 ст.198, п. 200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, ТОВ «Агрофірма Брусилів» завищено суму від`ємного значення з ПДВ за вересень 2020 року на 1381950 грн та занижено податкові зобов`язання з ПДВ до сплати на суму 1487429 грн;

- п.198.5 ст.198, п. 201.1, п. 201.4, абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, оскільки платником не складені та незареєстровані в ЄРПН податкові накладні за операціями, що не є господарською діяльністю платника податків на загальну суму 2412395 грн.

13.01.2021 позивач надіслав на адресу Головного управління ДПС у Житомирській області заперечення на Акт перевірки (том І, а.с. 62-67) за результатами розгляду якого Головним управлінням ДПС Житомирській області було частково скасовано викладені в Акті висновки, про що складено висновок про результати розгляду заперечення до акту позапланової документальної виш перевірки ТОВ «Агрофірма Брусилів» № 700/6/06-30-07-01 від 22.01.2021 (том І, а.с. 68-79).

Встановлено порушення платником податків:

- п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1. ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.5 ст.198, п. 200.1, п.200.4 ст.200 ПК України, ТОВ «Агрофірма Брусилів» завищено суму від`ємного значення з ПДВ за вересень 2020 року на 1381950 грн та занижено податкові зобов`язання з ПДВ до сплати на суму 642206 грн;

- п.198.5 ст.198,п. 201.1, п. 201.4, абзацу першого п. 201.10 ст. 201 ПК України, оскільки платником не складені та незареєстровані в ЄРПН податкові накладні за операціями, що не є господарською діяльністю платника податків на загальну суму 1567172 грн.

27.01.2021 Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області прийнято податкові повідомлення-рішення від № 1 (том І, а.с. 31) та № 1, які направлено позивачу.

12.02.2021 позивач надіслав на адресу Державної податкової служби України скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення від 27.01.2021 (том І, а.с. 80-87).

За результатами розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення від 27.01.2021 №№ 1, 1 Державною податковою службою України було прийнято рішення від 01.04.2021 № 7341/6/99-00-06-01-01-02, відповідно до якого частково задоволено скаргу, а саме: залишено без змін податкове повідомлення-рішення від 27.01.2021 № 1 Головного управління ДПС Житомирській області, а інше спірне рішення - скасоване в частині донарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентами позивача (том І, а.с. 89-106).

05.04.2021 ГУ ДПС у Житомирській області винесено податкове повідомлення - рішення №1, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 203744 грн (том І, а.с. 33).

Оскільки в ході процедури адміністративного оскарження не було відновлено порушених прав ТОВ «Агрофірма Брусилів» позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пункт 198.1 статті 198 ПК України встановлює, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пп. 14.1.36 п.14.1. ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону передбачає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних тощо.

Системний аналіз наведених вище положень закону є підставою для висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів/послуг з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції. Певні недоліки в заповненні первинних документів (описка, помарка, не заповнення певного реквізиту) носять оціночний характер та не є безумовною підставою для висновку про позбавлення їх юридичної сили та доказовості, а відтак не є і підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних, зокрема інших первинних документів, випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Суд зазначає, що під час перевірки контролюючим органом зроблено висновок про те, що ТОВ «Агрофірма Брусилів» не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість на суми безпідставного (без документів, що підтверджують використання та списання паливно мастильних матеріалів (далі ПММ) в господарській діяльності платника податку) на загальну суму ПДВ 1036866 грн, так як до перевірки не надано: лімітно-забірні картки форми № М-8, затверджені наказом від 21.06.1996 №193 «Про затвердження типових форм первинних облікових документів з обліку сировини та матеріалів»; подорожні листи легкових, вантажних автомобілів та сільськогосподарської техніки; обліковий лист тракториста-машиніста за формою №67-Б, затвердженою Наказом Міністерством сільського господарства СРСР від 24.11.1972 за №269-2; подорожній лист тракториста за формою №68, затвердженою наказом Міністерством сільського господарства СРСР від 24.11.1972 за №269-2; виписки з реєстру про намолот зерна і зібрану площу за формою №67-А, затвердженої наказом Міністерством сільського господарства СРСР від 24.11.1972 за №269-2.

Як видно з Акту перевірки сума ПДВ 1036866 грн зі списання на витрати ПММ (дизельного палива, бензину та газу скрапленого) на роботу транспортних засобів та сільськогосподарської техніки бухгалтерським проведенням Дт 23 «Виробництво» Кт 203 «Паливо», Дт 949 «Інші витрати операційної діяльності» Кт 203 «Паливо» контролюючим органом була розрахована за такий період: березень 2020 року 17913,68 грн; квітень 2020 року 216819,61 грн; травень 2020 року 112883,58 грн; червень 2020 року 58909,99 грн; липень 2020 року 155478,26 грн; серпень 2020 року 242459,87 грн; вересень 2020 року 232400,69 грн.

Відповідач вказує, що в ході проведення перевірки та до заперечення ТОВ «Агрофірма Брусилів» не надано вище зазначених документів, тому даний факт свідчить про безпідставне списання ПММ. До заперечення позивач надав письмові пояснення та копію договору про надання послуг № 28 від 17.05.2016 укладеного з ТОВ «Студія аграрних систем» (Виконавець), який є чинний станом на день подання заперечень, та відповідно до якого Замовник підключається до системи моніторингу Сгоріо. Сгоріо - це система дистанційного контролю сільськогосподарських угідь, яка інтегрована з 1C та системами GPS-моніторингу транспорту, і дозволяє здійснювати оперативний моніторинг стану посівних площ, автодокументування, прогнозування та планування сільськогосподарських операцій.

Ці доводи контролюючого органу позивач вважає безпідставними, так як списання ПММ товариством здійснювалось на підставі первинних документів, та усі документи, які помилково зазначені в Акті перевірки як «не надані» були надані позивачем тричі: вперше - під час перевірки, вдруге - до заперечення на Акт перевірки та втретє - до скарги на податкові повідомлення-рішення, але жодного разу не були взяті до уваги відповідачем.

Щодо лімітно-забірних карток відповідач в Акті перевірки зазначив, що у позивача є в наявності лімітно-забірні картки, але вони невстановленої форми, які оформлені неналежним чином.

Позивач категорично з цим не погоджується та зазначає, що Наказом Міністерства аграрної політики України від 21.12.2007 № 929 для оформлення надходження і використання виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах рекомендовано використовувати типові аналоги лімітно-забірних карток форм № М-8, М-9, М-28, М-28а, затверджені Наказом Міністерства статистики України від 21.06.1996 № 193. При цьому Наказ Міністерства статистики України № 193 від 21.06.1996, в Міністерстві юстиції України не зареєстрований, а тому, як в ньому і вказано, він має виключно рекомендований, а не обов`язковий характер, і тому лише може, а не в обов`язкову порядку повинен застосовуватись на аграрних підприємствах приватної форми власності із обмеженою кількістю працівників.

Крім того, в розділі Лімітно-заборна картка (форми №М-8 та М-0, М-28 та М-28а) такого Наказу Міністерства статистики України № 193 від 21.06.1996 зазначено, що для скорочення кількості первинних документів, там, де це доцільно, рекомендується оформляти відпуск матеріалів безпосередньо в картках складського обліку. В цьому випадку видаткові документи на відпуск матеріалів не оформляються, а самі операції здійснюється на основі лімітних карток, які виписуються в одному примірнику та не мають характер бухгалтерських документів.

Стосовно подорожніх листів легкових, вантажних автомобілів та сільськогосподарської техніки, а також подорожніх листів тракториста представник ТОВ «Агрофірма Брусилів» зазначив, що вони ведуться позивачем в повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства. В подорожніх листах, а саме, в найменуванні виконаних робіт зазначені наступні роботи: обслуговування ферми, навантаження соломи, навантаження добрив, культивація, обробка відповідних культур та інші, пов`язані із сільськогосподарською діяльністю підприємства. Усі види робіт безпосередньо пов`язані із основним видом діяльності позивача, а отже і з господарською діяльністю.

Обліковий лист тракториста-машиніста - форма № 67-Б, затверджена Наказом Міністерства сільського господарства СРСР від 13.12.1977 № 269-2 - виписують на декілька днів на окрему одиницю сільгосптехніки (трактор тощо) й на окремого машиніста, із зазначенням найменування культури, виконаної роботи, кількості виконаної роботи. Облікові листи тракториста-машиніста використовуються для обліку праці та її оплати для обліку механізованих робіт. Зазначає, що такі облікові листи тракториста-машиніста ведуться позивачем в повному обсязі та використовуються за їх призначенням.

Крім того, представник позивача пояснює, що облік урожаю зерна, зібраного комбайнами і відправленого на токи, в комори та інші місця постійного і тимчасового зберігання можна здійснювати за одним з трьох методів, своєчасного і повного відображення у відповідних первинних документах із врахуванням особливостей окремих видів продукції, способів її збирання та зберігання, а саме:

- у талонах для обліку зерна;

- у реєстрах відправки зерна та іншої продукції з поля;

- у путівках на вивезення продукції з поля.

Кожне сільськогосподарське підприємство вирішує на свій розсуд і обирає один трьох зазначених методів обліку врожаю зернової продукції. В Акті зазначено, що позивачем не надано до перевірки витяг з реєстру про намола зерна і зібрану площу. Реєстр про намолот зерна і зібрану площу ведеться при обранні сільськогосподарським підприємством першого методу, тобто у талонах для обліку зерна. Позивач дійсно не надав такий витяг, оскільки не використовує в господарській діяльності при збиранні врожаю зернових культур, які надходять від комбайна з полів перший метод.

Суд звертає увагу, що в Акті перевірки зазначено, що ТОВ «Агрофірма Брусилів» надала наступні документи: видаткові та податкові накладні на придбання ПММ; лімітно-забірні картки на відпуск зі складу матеріалів та запасних частин для виробничих потреб; норми витрат пального на 2020 рік, затверджені генеральним директором ТОВ «Агрофірма Брусилів»; витяг роботи машин відповідно до програмного забезпечення з використанням GPS контролю за березень 2020 року.

Як уже зазначалося між позивачем (Замовник) та ТОВ «Студія аграрних систем» (Виконавець) укладено Договір про надання послуг № 28 від 17.05.2016 відповідно до якого Замовник підключається до системи моніторингу Сгоріо (том І, а.с 107-115).

Згідно з п. 2.1 цього договору Виконавець надає послуги з обробки космічних знімків, GPS моніторингу транспортних засобів, дистанційної обробки даних GPS моніторингу спеціалістами Виконавця, доступу до інформації як в друкованому, так і електронному вигляді, в тому числі, але не виключно фотознімків, супровідних матеріалів тощо. До позову додано витяги з цієї програми - статистика машини, завдання яке виконувалось по датам, (том ІІІ, а.с. 52- 252, том ІV, а.с. 1- 94).

Як видно з матеріалів справи позивачем за спірний період оформлено: лімітно-забірні картки (том І, а.с. 118-250, том ІІ, а.с. 1-210), подорожні листи вантажних автомобілів та службових легкових автомобілів (том ІV, а.с. 190-250; том V, а.с. 1-51, 134-250; том VІ, а.с.1-107, 182-245; томи VІІ, VІІІ, IX, X, XІ), дорожній лист автокрана (том VІІ а.с.1), звіти по рівню палива по дням (том ІІ, а.с. 211-254, том ІІІ а.с. 1-51) змінні рапорти про рух пального (том ІV а.с. 137-189, том V а.с. 52-133, том VІ а.с.108-181, том X).

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача, що відсутність у позивача виписки з реєстру про намолот зерна і зібрану площу за формою №67-А, затвердженої наказом Міністерством сільського господарства СРСР від 24.11.1972 за №269-2 не може вважатися підставою для спростування факту списання ПММ ТОВ «Агрофірма Брусилів».

Тобто, контролюючим органом для підтвердження списання ПММ надається перевага використання формам обліку сільськогосподарських підприємств для документального оформлення надходження зерна від урожаю, які були затверджені ще наказами Мінсільгосппроду СРСР у 70-ті роки, натомість сучасний метод - система моніторингу Сгоріо, в який вклало кошти підприємство для моніторингу своєї діяльності не береться до уваги відповідачем. За допомогою цієї програми можна прослідкувати звіти по рівню палива по дням, завдання для автомашин з 01.03.2020 до 06.03.2021, статистику машин, відстань та швидкість.

Суд звертає увагу, що незначні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд в постанові від 04.04.2018 у справі №810/4751/13-а (адміністративне провадження №К/9901/2749/18).

Зважаючи на те, що правові підстави формування витрат настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та підтверджуються належним чином оформленими первинними документами, суд дійшов висновку, що доводи відповідача щодо неправомірного списання позивачем ПММ за період березень 2020 року вересень 2020 року не доведені відповідачем та спростовані дослідженими судом первинними документами.

Стосовно норм витрат насіння озимого жита Гуттіно контролюючий орган в Акті перевірки зазначив, що в перевіреному періоді проводилось придбання садівного матеріалу (насіння озимого жита Гуттіно) для посіву на земельних ділянках, відповідно було сформовано податковий кредит при їх придбанні та зроблено висновок, що підприємством надмірно списано 350 млн. нас насіння озимого жита ОСОБА_1 , на суму 435799,65 грн (вартість однієї насінини 0,00124514 грн * 350 млн. нас).

При проведенні перевірки правомірності їх списання встановлено, що насіння озимого жита ОСОБА_1 списувалось для посіву по завищених нормах, внаслідок чого встановлено завищення суми ПДВ на суму 87160 грн (435799,65 грн *20%), так як відповідно до технологічних властивостей норма посіву цього садівного матеріалу становить 2 млн. нас/га тобто 1200 млн. нас. і це вистачило б для посіву 600 га а натомість позивач засіяв 425 га.

Позивач не згоден з таким висновком ГУ ДПС у Житомирській області та пояснює, що жито Гуттіно є гібридним озимим житом, виробником якого є КВС-Україна. Відповідно до Рекомендацій виробника щодо посіву озимого жита Гуттіно норма засіву в пізніх і надпізніх строках посіву в поліссі і лісостепі дорівнює 220 схожих зерен / м2 (2,2 мішки / га) та 230 схожих зерен / м2 (2,3 мішки / га) відповідно.

Під посів озимого жита ОСОБА_1 в 2020 році позивачем була виділена площа в 600 га. Серед штатних працівників ТОВ «Агрофірма Брусилів» є агроном - дипломований фахівець в сфері сільського господарства, який володіє широким набором навичок і знань, до сфери обов`язків якого належить, зокрема, раціональне використання посівних територій; вибір найбільш ефективних сортів рослин, враховуючи кліматичні та інші умови; ретельна перевірка стану насіння, контроль підготовки до посіву тощо.

Перед придбанням насіння агроном розраховує норми посадкової одиниці, виходячи, в тому числі, але не виключно, із запланованих площ, рекомендацій виробника щодо посіву, із коригуванням відповідно до різниць грунтово-кліматичних умов, кількості опадів, строків посіву тощо. При розрахунку норми посадкової одиниці озимого жита Гуттіно, відповідно до Рекомендацій виробника щодо посіву, береться за розрахунок один мішок приблизною вагою 36 кг із приблизною кількістю в 1 000 000 насінин в ньому. Таким чином, для засіву озимого жита Гуттіно площу 600 га позивачу необхідно витратити приблизно 1 200 000 000 насінин.

Позивач придбав 925 мішків по 1 000 000 насінин та 11 мішків по 25 000 000 насінин, а всього разом 1 200 000 000 насінин озимого жита ОСОБА_1 , тобто кількість, необхідну для засіву площі 600 га відповідно до Рекомендацій виробника щодо посіву, із коригуванням відповідно до різниць грунтово-кліматичних умов, кількості опадів, строків посіву тощо.

Зазначає, що і позивач і відповідач однаково розраховують норми витрат насіння на один гектар, проте при розрахунку загальної кількості витраченого озимого жита Гуттіно в 2020 році ГУ ДПС у Житомирській області помилково визначає площу посіву в 425 га, замість 600 га, оскільки саме 600 га було посіяно позивачем в 2020 році озимого жита Гуттіно, що підтверджується первинними документами та Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма 29-СГ).

Суд зазначає, що вказане позивачем підтверджується Звітом про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма 29-СГ) (а.с. том IV а.с. 108-118) з якого видно, що площа засіяна озимим житом Гуттіно в 2020 році складає 600 га. Щодо твердження відповідача про те, що позивач використовував акт витрат насіння довільної форми ( том IV а.с. 98-99) , суд не приймає такі доводи, оскільки ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-ХІV) визначені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи і ці документи відповідають нормам зазначеної статті Закону №996-ХІV). Також агрономом підприємства ОСОБА_2 підготовлено пояснювальну записку щодо висіву жита Гуттіно (том IV а.с. 100).

Як вказано в Акті перевірки ТОВ «Агрофірма Брусилів» було занижено показник у рядку 4.1 Декларації з податку на додану вартість, внаслідок ненарахування всупереч пп. «г» п.198.5 ст. 198 ПК України податкових зобов`язань, в результаті безпідставного списання аміачної селітри ТОВ «Агрофірма Брусилів», яку використано в операціях щодо яких документально не підтверджено їх використання в господарській діяльності платника податку на загальну суму 443145 грн в тому числі за період травень 2020 року - 443145 грн. В перевірений період позивачем проводилось придбання засобів захисту рослин для обробки посівів на земельних ділянках і відповідно було сформовано податковий кредит при їх придбанні.

Відповідно до наданих до перевірки актів на використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив довільної форми встановлено, що площа земель на яких було внесено аміачну селітру становить 2567 га на які було списано 1009200 гр аміачної селітри на загальну суму 6087948,01 грн (без ПДВ). Однак, для внесення аміачної селітри з метою підживлення зернових культур відповідно до встановлених норм необхідно 641750 кг аміачної селітри (2567 га*250 кг/га). Таким чином, відповідач вважає, що підприємством надмірно списано 367450 кг аміачної селітри на суму 2215724 грн, внаслідок чого встановлено завищення суми ПДВ 443145 грн.

Натомість, позивач вважає вказаний висновок ГУ ДПС у Житомирській області необґрунтованим з огляду на таке.

На замовлення позивача проведено агрохімічний аналіз ґрунтів з метою вивчення їх гранулометричного, мінералогічного і хімічного складу, а також фізичних, механічних властивостей. Агрохімічний аналіз ґрунту є інструментом для правильного розрахунку норм добрив. Агрохімічний аналіз ґрунтів проведено Житомирською філією Державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» Міністерства аграрної політики та продовольства України, за результатами якого було розроблено та затверджено Матеріали моніторингу ґрунтів сільськогосподарських угідь ТОВ «Агрофірма Брусилів».

Матеріали моніторингу ґрунтів сільськогосподарських угідь ТОВ «Агрофірма Брусилів» містять, в тому числі, але не виключно, способи і ефективність застосування аміачної селітри із зазначенням під які культури вносити, на який ґрунт вносити та саме способи удобрення.

Серед штатних працівників ТОВ «Агорфірма Брусилів» є агроном - дипломований фахівець сільського господарства, який володіє широким набором навичок і знань, до сфери обов`язків якого належить, зокрема, раціональне використання посівних територій; вибір добрива і способу його внесення, визначення дозування тощо.

Позивач здійснив списання аміачної селітри відповідно до розрахунків агронома та Матеріалів моніторингу ґрунтів сільськогосподарських угідь ТОВ «Агрофірма Брусилів», що в повній мірі відображено в первинних документах.

Суд зазначає, що в матеріалах справи є такі документи в підтвердження доводів представника ТОВ «Агрофірма Брусилів»: розпорядження про призначення ОСОБА_2 на посаду Заступника Генерального директора по рослинництву №76-к від 02.10.2012, диплом ОСОБА_2 про здобуття освіти за спеціальністю "Агроном" у 1992 році (том ІV, а.с. 95 -96); Матеріали моніторингу ґрунтів сільськогосподарських угідь ТОВ «Агрофірма Брусилів» с. Лазарівка, підготовлене Житомирською філією Державної установи "Інститут охорони грунтів України" (том ІV, а.с. 122-136) в якому зазначено рекомендовані дози мінеральних добрив.

Норми внесення добрива встановлюються за результатами агрохімічних аналізів ґрунту, біологічних особливостей культур та запланованого врожаю.

Зважаючи на викладене, суд вважає доведеною позицію ТОВ «Агрофірма Брусилів» щодо норм внесення аміачної селітри. Аналізуючи зазначені документи, що долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону № 996 -ХІV, а тому такі документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача.

При цьому слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню та податкові повідомлення - рішення №1 від 27.01.2021 та №1 від 05.04.2021 відповідач прийняв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Податковим кодексом України, а тому вони є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачу підлягає відшкодуванню сума сплаченого судового збору на суму 22700 грн, платіжне доручення про його сплату знаходиться у матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів" (вул. Чапаєва, 3, смт.Брусилів, Житомирська область,12600, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м.Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №1 від 27.01.2021 та №1 від 05.04.2021 Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Брусилів" понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 28 червня 2022 р.