Справа № 480/10388/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Голови Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області Романа Бублика, в якій просить :
- визнати бездіяльність відповідача - Голови Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області Романа Бублика протиправною та зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо місця розташування ділянки позначеної позивачем графічно із викопіювання з Публічної кадастрової карти. Крім цього, позивач просив відшкодувати з відповідача судові витрати які позивач поніс внаслідок необхідності звертатися до суду в захисті свого права від свавілля відповідача.
Однак, позивач отримав відмову у наданні йому дозволу на розробку проекту землеустрою. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною, оскільки відповідач безпідставно посилається, як на підставу для відмови у наданні позивачу дозволу на те, що ця ділянка , яка згідно Публічної кадастрової карти не знаходиться в державній власності, а побуває у п о с т ій н ом у к о р и ст у в ан н і громадян Чернеччинської сільської ради. При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач не послається на будь який нормативно правовий акт, який би підтвердив правомірність цього р і ш е н н я сесії цієї ради, т а тим самим правомірність такої д і я л ь н о с ті Сільського г о л о в и Романа БУБЛИКА.
Отже, позивач вважає, що відмова в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо цієї саме ділянки, яка позначена позивачем у викопіюванні з Публічної кадастрової карти, є протиправною, оскільки ця ділянка знаходиться в державній власності, саме ця карта є підставою визнання належності земель у державній власності, і будь яке посилання на будь що інше, в рішенні щодо дозволу на розробку проекту землеустрою, є протиправним.
Таким чином, позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га. для ведення особистого селянського господарства.
Провадження у даній справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
15.12.2022р. до суду відповідачем було надано відзив з додатками щодо позовних вимог та доказами відправлення на адресу позивача копії відзиву з додатками (23-40). Згідно відзиву відповідач - Голова Чернеччинської сільської ради Охтирського району заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити позивачу у їх задоволенні з посиланням на те, що 09.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Чернеччинської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності категорія КПЦПЗ. АДРЕСА_1 , земель Кардашівської сільської ради, яка розташована в місці графічно позначеному у викопіюванні з Публічної кадастрової карти, - знаходиться в державній власності відповідно до ЗК України підлягає приватизації. До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копія паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків. За результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою Чернеччинською сільською р а д о ю Охтирського району Сумської області було прийнято відповідне р і ш е н н я від 16.09.2021р. про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою із наведенням усіх підстав такої відмови (земельна ділянка зазначена в клопотанні та додатку перебуває у постійному користуванні громадян (а.с.3)).
Отже, відповідач - Голова Чернеччинської сільської ради Охтирського району просив суд замінити неналежного відповідача - Голову Чернеччинської сільської ради на належного відповідача - Чернеччинську сільську раду, оскільки саме сільська рада на пленарному засіданні фактично прийняла відповідне рішення від 16.09.2021р. за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1
22.12.2021 ухвалою суду було здійснено заміну неналежного відповідача - голову сільської ради на належного відповідача - Чернеччинську сільську раду Охтирського району Сумської області, оскільки саме сільською радою було прийнято відповідне рішення від 16.09.2021р. про відмову позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яке є предметом оскарження у даній справі. Отже, відповідачем у даній справі має бути Чернеччинська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, рішення якого оскаржує позивач, а не голова Чернеччинської сільської ради, як посадова особа цього органу.
22.12.2021р. від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач зазначає про безпідставність позиції відповідача. При цьому, просить суд врахувати, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. На переконання позивача орган місцевого самоврядування який очолює голова ОСОБА_2 , мусить тягнути не юридичну відповідальність, а кримінальну бо ці дії відповідача направлені, цим головою й цим органом місцевого самоврядування, на знищення основного принципу держави - принципу Верховенства права.
21.01.2022р. до суду від відповідача - Чернеччинської сільської ради надійшов відзив в якому відповідач зазначає про безпідставність позиції позивача. Вказує про те, що рішенням дев`ятої сесії Чернеччинської сільської ради восьмого скликання від 16.09.2021 громадянину ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чернеччинської сільської ради (Кардашівський старостинський округ) Охтирського району Сумської області. Відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, Чернеччинською сільською радою було враховано, що земельна ділянка, на яку претендував заявник, накладається на земельні ділянки, які були передані у постійне користування громадянам для ведення особистого підсобного господарства рішенням Охтирської районної ради 23 скликання 4 сесія від 21.12.1998.
26.01.2022р. від позивача також надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає про безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача - Чернеччинської сільської ради.
Дослідивши обставини у даній справі, докази, якими сторони обґрунтовують свою позицію у справі , суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 09.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Чернеччинської сільської ради з клопотанням (а.с.4) про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності категорія КПЦПЗ. АДРЕСА_1 , земель Кардашівської сільської ради, яка розташована в місці, графічно позначеному у викопіюванні з Публічної кадастрової карти.
До заяви було додано графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, копія паспорту та реєстраційний номер облікової картки платника податків.
Чернеччинською сільською радою було направлено запит до відділу в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про надання інформації, чи видавався на земельну ділянку, вказану у клопотанні ОСОБА_1 , державний акт на землю іншим особам та чи передавалась дана земельна ділянка в користування іншим особам.
Управлінням в Охтирському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області листом від 16.08.2021 № 156/54-21 (а.с.27) повідомлено, що землі, зазначені на викопіюванні, доданому до листа, накладаються на контур №4а «Проекту відведення земельних ділянок громадянам для ведення особистих підсобних господарств і городництва у постійне і тимчасове користування із земель запасу і резервного фонду Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області», розробленого 1998 року Землевпорядною фірмою «ГЕО». Зазначений контур переданий у постійне користування громадянам для ведення особистого підсобного господарства рішенням Охтирської районної ради 23 скликання 4 сесія від 21.12.1998 р.
Відділом земельних відносин та екології апарату Чернеччинської сільської ради з архівного відділу Охтирської районної держаної адміністрації було витребувано копію рішення Охтирської районної ради 23 скликання 4 сесія від 21.12.1998 р. (а.с.28) з експлікацією земель, згідно якої земельна ділянка, орієнтовне місце знаходження якої вказав ОСОБА_1 , була поділена між громадянами та відповідні земельні ділянки були передані цим громадянам в постійне користування.
Відповідно до вказаної експлікації були встановлені прізвища громадян, яким відповідно до вказаного рішення були передані земельні ділянки в постійне користування.
Згідно «Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» в подальшому отримано інформацію про видачу державних актів на право постійного користування землею вказаним громадянам (відомості надаються суду у відповідності до вимог Закону України «Про захист персональних даних»).
На спільному засіданні постійних комісій сільської ради була оголошена зібрана інформація за результатами опрацювання клопотання ОСОБА_1 та прийнято рішення про винесення відповідного проекту рішення на засідання сесії Чернеччинської сільської ради.
Рішенням дев`ятої сесії Чернеччинської сільської ради восьмого скликання від 16.09.2021 (а.с.3) громадянину ОСОБА_1 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Чернеччинської сільської ради (Кардашівський старостинський округ) Охтирського району Сумської області.

Так, відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, Чернеччинська сільська рада посилалась на те, що земельна ділянка, на яку претендував заявник, накладається на земельні ділянки, які були передані у постійне користування громадянам для ведення особистого підсобного господарства рішенням Охтирської районної ради 23 скликання 4 сесія від 21.12.1998.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту а частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За змістом пункту б частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Частинами шостою та сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Ненадання погодження землекористувачів бажаної земельної ділянки заявником до свого клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, в силу приписів статті 118 ЗК України, виключає можливість надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки йому у власність.

Слід зазначити, що відповідно до частини 5 статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно із статтями 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

У частині 2 статті 92 ЗК України визначено коло суб`єктів, що можуть набувати у постійне користування земельні ділянки державної та комунальної власності, і громадяни до них не належать.

Пунктом 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Відповідно до пунктів 2, 10 Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" № 3613-VI від 07.07.2011 земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 № 449 "Про затвердження форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" встановлено що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинним і підлягають заміні у разі добровільною звернення громадян або юридичних осіб (постанова Верховного суду України від 26.09.2011 року № 6-14цс 11.

Обов`язок переоформлення права користування земельною ділянкою, який міститься в п. 6 Перехідних положень Земельного кодексу України визнаний неконституційним на підставі рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 року.

Так, Конституційний Суд України рішенням від 22.09.2005 № 5-рп 2005 (справа № 1-17 2005) визнав неконституційним положення пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди юридичних осіб, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але відповідно до норм Земельного кодексу України не можуть мати їх на такому праві - без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. При цьому Конституційний суд України вказав на те що юридичні особи на цій підставі не можуть втрачати раніше наданого їм права постійного користування земельною ділянкою. Таким чином, документ яким посвідчено право постійного користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею) виданий відповідно до законодавства, яке діяло раніше, є дійсним та залишається чинним.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, та на момент набуття права постійного користування, не втрачається та не припиняється навіть у тому разі, якщо особа, яка за чинним законом не може набути таке право, не здійснить переоформлення нього права в інший правовий титул. Право постійного користування зберігається і є чинним до приведення прав та обов`язків щодо такої земельної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства й переоформлення права постійного користування у право власності чи оренду.

Чинне законодавство не містить чіткого регулювання щодо порядку переоформлення права користування земельними ділянками, тобто приведення його у відповідність до діючої редакції Земельного кодексу України. Відтак, у осіб, які користуються земельними ділянками на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, чітко не встановлений законом обов`язок вчиняти дії, що пов`язані із переоформленням такого права на право власності або право оренди, до законодавчо визначеної та встановленої нормативно-правовими актами відповідно до процедури.

Отже, державні акти на право постійного користування землею які були отримані відповідним особам згідно додатку №1 (а.с.37-38, а.с.39-40) до рішення Охтирської районної ради від 21.12.1998р. є чинними та ніким не скасовані.

З приводу доводів позивача про відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей про наявність у користуванні інших осіб спірної земельної ділянки, а також те, що сам по собі державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий іншій особі після набрання чинності ЗК України 2001 року, не посвідчує такого права, оскільки, така особа зобов`язана була його переоформити, суд вважає їх безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного:

Позивачем до клопотання додані графічні матеріали з Публічної кадастрової карти. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» №3613-УІ від 07.07.2011. Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. А в Кадастровій карті містяться відомості про земельні ділянки, унесені до Державного земельного кадастру. На Кадастрову карту можна перейти або з офіційного сайту Держгеокадастру, нажавши на банер «Публічна кадастрова карта». Однак, Кадастрова карта працює в онлайн-режимі та містить відомості про земельні ділянки, що є відкритими. Зокрема, на Кадастровій карті можна побачити графічне місце розташування земельної ділянки, її кадастровий номер, форму власності, цільове призначення, площу. Із цими відомостями може ознайомитися будь-яка особа, що має доступ до мережі Інтернет, проте інформація щодо власника земельної ділянки не відображається.

Правовий статус земель, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, земель зареєстрованих до 01.01.2013 року та після 01.01.2013 року, визначається вимогами саме Закону України «Про державний земельний кадастр». Статтею 38 цього ж Закону визначається порядок отримання достовірних відомостей із Державного земельного кадастру. Тому посилання позивача на достовірність картографічних даних, отриманих з допомогою Публічної кадастрової карти, є сумнівним і таким, що не містить повної інформації про бажані земельні ділянки, які він хоче отримати у власність.

Відповідно до пунктів 2, 10 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.05.2020 по справі №369/5489/18, відсутність реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі земель не позбавляє особу права користування земельною ділянкою, а лише впливає на порядок внесення відомостей про таку земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Крім того, пунктом 7 розділу X «Перехідні положення» ЗК передбачено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

З огляду на викладене, враховуючи, що право користування спірними земельними ділянками набуто громадянами до прийняття ЗК України (1998 року) та у відповідності до вказаних вище положень статті 173 та розділу X «Перехідні положення» ЗК України не припинено, за даними громадянами збережено право постійного користування земельними ділянками, яке посвідчено відповідними державними актами на право постійного користування земельною ділянкою.

При цьому, факт відсутності в Державному земельному кадастрі відомостей про перебування земельних ділянок у користуванні інших громадян, але за наявності відомостей, які свідчать про належність їм цих земельних ділянок на праві постійного користування, не може бути підставою, зокрема, для надання дозволу на розробку проекту землеустрою вказаної земельної ділянки іншій особі.

Відповідно до приписів статті 118 ЗК України дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності може бути надано лише на вільну земельну ділянку.

Враховуючи викладене, Чернеччинська сільська рада, відмовляючи заявнику у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, з огляду на відсутність погодження землекористувачів спірної земельної ділянки, діяла на підставі та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, з дотриманням вимог частини 2 статті 2 КАС України, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача та скасування оскаржуваного рішення.

Твердження позивача про те, що громадяни, які до 01 січня 2008 року не переоформили право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди, втратили право постійного користування є хибним, оскільки положення пункту 6 розділу X Перехідних положень ЗК України втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в частині зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення на підставі Рішення Конституційного Суду № 5-рп/2005 від 22.09.2005.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Чернеччинської сільської ради (Кардашівський старостинський округ) Охтирського району Сумської області, підстави якої викладено у рішенні Чернеччинської сільської ради восьмого скликання дев"ятої сесії від 16.09.2021р. (а.с.3), що підтверджено дослідженими судом належними та допустимими доказами, які позивачем не спростовані, у зв`язку з чим позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець