Справа № 480/10441/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року Справа № 480/10441/21

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/10441/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якій просить:

- стягнути з військової частини НОМЕР_2 на його користь 8466 грн. 93 коп. як суму грошового забезпечення за посадою за час вимушеного прогулу з вини відповідача за період з 11 березня по 06 квітня 2021 року;

- в порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу незаконним притягненням у 2020 році до дисциплінарної відповідальності колишнім командуванням військової частини НОМЕР_2, стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача грошові суми, які були недонараховані і недоплачені позивачу як грошове забезпечення за повні календарні місяці на підставі наказів колишнього командира військової частини НОМЕР_2 - підполковника ОСОБА_2 , про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 17 квітня 2020 року № 171, від 28 квітня 2020 року № 188 та від 25 червня 2020 року № 284;

- в порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу незаконним утриманням з нього при незаконному звільненні з військової служби на підставі наказу колишнього командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 від 06 липня 2020 року (по стройовій частині) № 144 стягнути з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача 6673 грн. 50 коп. як суму коштів, утриману з позивача за 18 діб відпустки, що була використана в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення, а також 2098 грн. 39 коп. як суму, утриману з позивача при звільненні за вартість обмундирування, обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння;

- в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу незаконними притягненнями до дисциплінарної відповідальності колишнім командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 та незаконним звільненням позивача з військової частини НОМЕР_2 стягнути з відповідача на користь позивача 50000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час проходження військової контрактної служби на посаді оператора взводу спеціального радіоперехоплення роти радіоперехопленння радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_2 позивач письмовими наказами командування військової частини у 2020 році неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності, а потім був звільнений з військової служби з підстав, передбачених підпунктом «ж» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №480/4907/20 ОСОБА_1 був поновлений на військовій службі на посаді оператора взводу спеціального радіоперехоплення роти радіоперехопленння радіобатальйону управління військової частини військової частини НОМЕР_2 із прийняттям рішення про стягнення з військової частини НОМЕР_2 на його користь 77456 грн. 73 коп. як суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07 липня 2020 року по 10 березня 2021 року. Цим же рішенням допущено негайне його виконання в частині поновлення позивача на службі та стягненнями середнього заробітку за один місяць - у розмірі 9407 грн. 70 коп. Але в частині негайного поновлення позивача на військовій службі рішення суду своєчасно виконано не було, у зв`язку з чим вимушений прогул з вини відповідача затягнувся ще на 27 днів - з 11 березня до 06 квітня 2021 року, до фактичного поновлення позивача на службі у попередній посаді наказом колишнього командира в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 06 квітня 2021 року (по особовому складу).

У зв`язку з викладеним, позивач вважає, що має право на компенсацію, виходячи із розміру його середньомісячного грошового забезпечення станом на день прийняття рішення судом за цим позовом.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі №480/4907/20 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року залишене без змін. Отже, рішення суду у справі №480/4907/20 набрало законної сили, після чого командування в/ч НОМЕР_2 повинно було прийняти його до виконання, в тому числі - з огляду на поновлення прав та інтересів позивача, порушених прийнятими відносно нього колишнім командиром в/ч НОМЕР_2 протиправних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення з військової служби, а, як наслідок, й на виплату у повному обсязі грошового утримання за певні місяці служби позивача у 2020 році після прийняття відносно нього протиправних наказів з проведенням з ним протиправних фінансових розрахунків і грошових утримань. Нажаль, такі дії, спрямовані на поновлення прав ОСОБА_1 , порушених прийнятими відносно нього протиправними наказами командування в/ч НОМЕР_2, вчинені не були.

Отримуючи в останній раз 07 вересня 2021 року своє грошове забезпечення (заробітну платню) за серпень поточного року, позивач дізнався, що йому не зроблено будь-яких грошових донарахувань за недоотримане ним у 2020 році в повному обсязі грошове забезпечення (зарплату за повні робочі дні) на підставі протиправних (скасованих судом) наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а також не зроблено нарахувань виплати грошових сум, які були відраховані з позивача при його звільненні, а саме: 6673 грн. 50 коп. за 18 днів відпустки, що була використана в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення, та 2098 грн. 39 коп. як суму, відраховану за вартість обмундирування, обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння.

Також, позивач зазначає, що протиправними наказами колишнього командування в/ч НОМЕР_2 про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення з військової служби йому була завдана значна моральна шкода, яка полягала у тих моральних та психологічних стражданнях, які він переніс у зв`язку із безпідставним неодноразовим притягненням до дисциплінарної відповідальності та звільненням з військової служби.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Представник відповідача подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що у відповідача відсутній обов`язок виплачувати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 березня по 06 квітня 2021 року, оскільки одразу після отримання відповідачем копії повного тексту рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №480/4907/20, воно було виконане в повному обсязі.

Також, на думку представника відповідача, відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням у 2020 році до дисциплінарної відповідальності та звільненням, оскільки всі накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідали законодавству України. Військова частина НОМЕР_2 діяла відповідного чинного законодавства на момент звільнення позивача з військової служби.

Крім того, представник відповідача вважає необґрунтованими вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та притягненням до дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності такої шкоди, її розміру.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 03.02.2022, занесеною до протоколу, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду на "24" лютого 2022 року об 11 год. 00 год.

У зв`язку з вторгненням російських військ на територію України та розгортання бойових дій на території країни, в тому числі і Сумській області, з метою недопущення загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду та суддів судове засідання не проводилось.

Ухвалою суду від 24.05.2022 призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського окружного адміністративного суду на "24" червня 2022 року о 13 год. 00 год.

Позивач, представник відповідача у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Ухвалою суду від 24.06.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі - відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що до липня 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 17 квітня 2020 року № 171 ОСОБА_1 була оголошена сувора догана за виконання ним 06 квітня 2020 року обов`язків військової служби на території військової частини НОМЕР_2 у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 57-58).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 28 квітня 2020 року № 188 ОСОБА_1 був попереджений про неповну службову відповідність за систематичне порушення військової дисципліни (а.с. 59).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25 червня 2020 року № 284 ОСОБА_1 була оголошена сувора догана за відсутність на військовій службі без поважних причин до 14 години 40 хвилин 22 червня 2020 року.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 від 25 червня 2020 року № 26-рс (по особовому складу) позивач був звільнений з військової служби в запас відповідно до підпункту «ж» пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту (а.с. 9).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06 липня 2020 року № 144 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 і всіх видів забезпечення з проведенням фінансових розрахунків за цим наказом (а.с. 10-10а).

Зокрема, вказаним наказом вирішено: щомісячну премію за відповідним тарифним розрядом у розмірі 130% від посадового окладу по 06 липня 2020 року не виплачувати; відповідно до абзацу четвертого пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" провести відрахування коштів із грошового забезпечення за 18 діб відпустки, що була використана в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення, в сумі 6673 грн. 50 коп.; провести відрахування вартості обмундирування в сумі 2098 грн. 39 коп., обчислене пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння.

Вважаючи усі вищевказані накази протиправними, ОСОБА_1 оскаржив їх в судовому порядку.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у справі №480/4907/20, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021, визнано протиправними та скасовано накази військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України:

- від 17.04.2020 №171 "Про результати службового розслідування стосовно молодшого сержанта ОСОБА_1 ",

- від 28.04.2020 №188 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 ",

- від 25.06.2020 №284 "Про результати службового розслідування стосовно не виходу на службу без поважних причин молодшого сержанта ОСОБА_1 " -

в частині, що стосуються ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 25.06.2020 №26-рс (по особовому складу), яким ОСОБА_1 звільнено з військової служби.

Визнано протиправним та скасовано наказ військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 06.07.2020 №144, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення.

Поновлено ОСОБА_1 на військовій службі на посаді оператора взводу спеціального радіоперехоплення роти радіоперехоплення радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_2.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (АДРЕСА_3, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 77 456 (сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн. 73коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на службі та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 9 407 (дев`ять тисяч чотириста сім) грн. 70 коп. (а.с. 7, 8).

На виконання рішення суду пунктом 1 наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.04.2021 № 13-РС параграф 2 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.06.2020 № 26-РС про звільнення з військової служби у запас за підпунктом "ж" пункту другого (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" молодшого сержанта ОСОБА_1 , оператора взводу спеціального радіоперехоплення роти радіоперехоплення радіобатальйону управління військової частини НОМЕР_2 Повітряних Сил Збройних Сил України, скасовано, поновлено його на військовій службі на посаді оператора взводу спеціального радіоперехоплення роти радіоперехоплення радіобатальйону управління цієї ж частини та відповідно до пункту 231 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строк контракту про проходження військової служби продовжено на строк вимушеного прогулу і строк, необхідний для визначення придатності проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення укладання нового контракту - до 25 січня 2022 року (а.с. 39).

Як встановлено з картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2020 рік (а.с. 64) та довідки Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 65) суми грошового забезпечення, які не нараховувались та не виплачувались позивачу відповідно до наказів військової частини НОМЕР_2 від 17.04.2020 № 171, від 28.04.2020 № 188, від 25.06.2020 № 284, від 06.07.2020 № 144, становлять у загальному розмірі 15 869,89 грн., у тому числі: щомісячна премія за відповідним тарифним розрядом у розмірі 130% від посадового окладу за травень 2020 року - 3549,00 грн.; щомісячна премія за відповідним тарифним розрядом у розмірі 130% від посадового окладу за червень 2020 року - 3549,00 грн.; сума коштів, утримана з позивача за 18 діб відпустки, що була використана в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення - 667,50 грн.; сума, утримана з позивача при звільненні за вартість обмундирування, обчислена пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння, - 2098,39 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З дня, наступного за днем ухвалення рішення у справі № 480/4907/20 у відповідача виник обов`язок негайно виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та виплати грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць.

Втім, як встановлено судом, позивач був поновлений на військовій службі та на займаній посаді лише 06.04.2021.

Відповідно до ст. 236 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Враховуючи те, що рішення суду по справі №480/4907/20 щодо поновлення позивача на військовій службі та на посаді не було виконано у встановлений строк, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача щодо стягнення середнього заробітку за період з 11.03.2021 по 06.04.2021.

Стосовно розміру виплат, суд зазначає, що згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

За приписами статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 у справі №480/4907/20 встановлений розмір середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 в сумі 313,59 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, при розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді суд виходить із середньоденного грошового забезпечення у розмірі 313,59 грн.

Час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 11.03.2021 по 06.04.2021 становить 27 днів.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що у військової частини НОМЕР_2 виник обов`язок щодо виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 11.03.2021 по 06.04.2021.

Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11.03.2021 по 06.04.2021, яка має бути виплачена позивачу, відповідачем становить: 8466,93 грн. (313,59 грн. середньоденний заробіток позивача х 27 днів).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми грошового забезпечення за посадою за час вимушеного прогулу з вини відповідача за період з 11 березня по 06 квітня 2021 року у розмірі 8466,93 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, суд погоджується із доводами позивача про необхідність стягнення на його користь з військової частини НОМЕР_2 сум, які були недонараховані і недоплачені позивачу, внаслідок прийняття наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення.

Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З аналізу вищенаведених норм суд доходить висновку, що скасування в судовому порядку індивідуального акту повинне мати наслідком відновлення правового становища особи, яке існувало до прийняття такого акту.

Враховуючи, що накази військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 17.04.2020, від 28.04.2020, від 25.06.2020 № 284 були визнані судом протиправними і скасовані в частині, що стосуються ОСОБА_1 , а наказ військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 06.07.2020 №144 визнаний протиправним та скасований у повному обсязі, суд вважає, що усі суми коштів, які не були виплачені або були утримані, внаслідок прийняття цих наказів, підлягають поверненню позивачу.

Отже, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з військової частини НОМЕР_2 на користь позивача грошових сум у загальному розмірі 15 869, 89 грн., які були недонараховані і недоплачені позивачу на підставі наказів військової частини НОМЕР_2 від 17 квітня 2020 року № 171, від 28 квітня 2020 року № 188, від 25 червня 2020 року № 284 та від 06.07.2020 №144.

Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Частиною 1 статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 2 та 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019р. по справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20.10.2011р., Антоненков та інші проти України, №14183/02, п. 71, 22.11.2005р.).

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок незаконного утримання коштів, невиплати належних позивачу сум, позивач був позбавлений засобів до існування, потребував лікування, було принижено його честь та гідність, завдано шкоди діловій репутації, позивач змушений був захищати свої права в суді.

Суд нараховує, що згідно довідки військово-лікарської комісії від 20.01.2022 (а.с. 88) позивачу встановлено діагноз: стан після операції (12.01.2022): резекції ілеостоми формуванням анастомоза бік-в-бік. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Протиправна бездіяльність відповідача безумовно спричинила моральні страждання позивачу.

Проте, на думку суду, позивачем необґрунтовано завищено розмір моральної шкоди.

Враховуючи характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 11 березня по 06 квітня 2021 року у розмірі 8466 (вісім тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 93 коп.

Стягнути з військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суми грошового забезпечення, які не нараховувались та не виплачувались ОСОБА_1 відповідно до наказів військової частини НОМЕР_2 від 17.04.2020 № 171, від 28.04.2020 № 188, від 25.06.2020 № 284, від 06.07.2020 № 144, у загальному розмірі 15869 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 89 коп., у тому числі:

- суму щомісячної премії за відповідним тарифним розрядом у розмірі 130% від посадового окладу за травень 2020 року у розмірі 3549 (три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) грн. 00 коп.;

- суму щомісячної премії за відповідним тарифним розрядом у розмірі 130% від посадового окладу за червень 2020 року у розмірі 3549 (три тисячі п`ятсот сорок дев`ять) грн. 00 коп.;

- суму коштів, утриману за 18 діб відпустки, що була використана в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення, у розмірі 6673 (шість тисяч шістсот сімдесят три) грн. 50 коп.;

- суму коштів, утриману при звільненні за вартість обмундирування, обчислену пропорційно часу, що залишився до кінця строку носіння, у розмірі 2098 (дві тисячі дев`яносто вісім) грн. 39 коп.

Стягнути з військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко