Справа № 465/564/22
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

27.06.2022 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

з участю секретаря судових засідань Ковальського Н.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту поліції, за участю третьої особи поліцейського патрульної поліції 3 роти 2 батальйону молодшого лейтенанта поліції Коршак Володимира Михайловича про скасування постанови серії ЕАО №5232584 від 15.01.2022 року, -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про скасування постанови серії ЕАО №5232584 від 15.01.2022 року у справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування позовних вимог наступне. 15.01.2022 року поліцейським патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Коршак Володимиром Михайловичем було розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5232584 від 15.01.2022 року. В п.5 оскаржуваної постанови вказано, що 15.01.2022 року о 13.01 у м.Львові по вул..Кульпарківській, буд.226 А водій RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою нього 7.17 «Особи з інвалідністю» та позначеного дорожньою розміткою 1.30, чим орушив п. 8.4. г. ПДР - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.122 КУпАП. Даною постановою прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виглгді штрафу у розмірі 1700 грн. Позивач вважає постанову про адміністративне правопорушення серія ЕАО № 5232584 від 15.01.2022 року протиправною та такою що підлягає скасуванню з огляду на наступне:

Всупереч ст. 251 КУпАП Поліцейський патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Коршак В.М. невірно встановив фактичні дані, внаслідок чого помилково прийшов до висновку про порушення ОСОБА_1 п. 8.4.г, ПДР та невірно встановив наявність у діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення. Крім того, оскаржувана постанова всупереч ч. 2 ст.283 КУпАП не містить відомостей про місце проживання чи перебування особи, стосовно якої розглядалася справа.

Частиною 3 ст.283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Відповідно до п.4 розділу XII Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 у разі тимчасового затримання транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу повинно бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків тимчасового затримання транспортного засобу боржника, оголошеного в розшук відповідно до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження». Всупереч зазначеним вище нормам права в оскаржуваній постанові не зазначено жодних відомостей про фіксування подій на фото або відеозапис, та на який технічний засіб.

Крім цього, 15.01.2022 року поліцейським патрульної поліції 3 роти 2 батальйону молодшим лейтенантом поліції Коршак В.М. в порушення п. 2, п. 2'1, п. 6 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 без наявності на те правових підстав затримав транспортний засіб RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 шляхом його блокування та доставлення для зберігання на спеціальний майданчик, внаслідок чого позивач змушений був сплатити витрати на транспортування транспортного засобу та витрати на зберігання транспортного засобу. Частиною 4 ст.283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Всупереч зазначеної вище норми права в оскаржуваній постанові не зазначено жодних відомостей про вилучений транспортний засіб.

Враховуючи наведене просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді 11.02.2022 року відкрито провадження у справі.

Представник відповідача 01.06.2022 року надав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор виніс постанову серії ЕАО №5232584 від 15.01.2022 року по справі про накладення адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 122 КУпАП у виді штрафу. 13 год. 01 хв., на вулиці Кульпарківській 226а ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 на місці, яке позначено дорожніх: знаком 5.35 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» та позначеного дорожньою розміткою 1.30, чим порушив пункт 8.4.г ПДР. За дане адміністративне правопорушення, КУпАП передбачає санкцію ч. 6 ст. 122. Зазначає, що інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлено ПДР. Факт порушення позивачем пункту 8.4.ґ ПДР підтверджується фотознімком з місця події.

Крім того, відповідно до пункту 1 Розділу 13 Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки: дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказем МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 (далі - Інструкція №1395 і - тимчасове затримання транспортного засобу проводиться поліцейських: відповідно до Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1102, у разі наявності в нього підстав вважати, що водієм учинено порушення, передбачені частинами першою - четвертою, шостою і сьомою статті 121. частинами третьою, п`ятою, шостою та сьомою статті 122 (у частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загроз;, безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, транспортних засобів, оснащених електричними двигунами (одним чи декількома)), статтями 122- 5,124,126, частинами першою - четвертою статті 130, статтями 132-1,206- 1 КУпАП. За наявності правових підстав, передбачених абзацом першим пункту 1 цього розділу, тимчасове затримання транспортного засобу проводиться шляхом його блокування або доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Виходячи зі змісту постанови серії ЕАО № 5232584 від 15.01.2022 року, представник відповідача стверджує, що співробітник поліції діяв відповідно до чинного законодавства, а саме - ст.ст. 268, 278, 279, 280, 283, 284, 288, 307, 308 КУпАП. Так як, постанова відповідає законодавству, відповідно складення її ґрунтувалось на ст.ст. 278, 279 КУпАП, просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та позивача. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча й належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення такого, відзиву на позовну заяву, а також будь-яких інших клопотань суду не надав.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5232584 від 15.01.2022 року, що 15.01.2022 року о 13.01 у м.Львові по вул.Кульпарківській, буд.226 А водій RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на місці, яке позначено дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою нього 7.17 «Особи з інвалідністю» та позначеного дорожньою розміткою 1.30, чим орушив п. 8.4. г. ПДР - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.122 КУпАП. Даною постановою прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виглгді штрафу у розмірі 1700 грн.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає її незаконною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, суд виходить з такого.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України .

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення ч. 3 ст. 383 КАС України, згідно якій на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Із змісту п. 4 ч. 5 ст. 44 КАС України вбачається, що учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Із змісту ст. 286 КАС України вбачається, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Суд не бере до уваги, наданий фотознімок не містить ідентифікаційних ознак щодо часу та дати фіксації такого, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституціїі законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі "Дактарас проти Литви" від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Салабіаку проти Франції" від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі "Надточій проти України" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 6 ст.122 КУпАП , зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю"- тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно дост.14 Закону України «Про дорожній рух»учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.8.1. ПДРУкраїни регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.4.(г)ПДРУкраїни інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Згідно з пунктом 5.38 ПДРзнак «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Відповідно до п.8.4. (е) ПДРУкраїни таблички до дорожніх знаків уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Табличка 7.17. «Інваліди» означає, що дія знаку 5.38 поширюється лише на мотоколяски та автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід» відповідно до вимог цих правил.

Відповідно до п. 10.9.21 ДСТУ 4100:2014 «Дорожні знаки» табличка 7.17. «Інваліди» застосовується із знаком 5.38. і вказує, що стоянковий майданчик ( або спеціально відведена його частина ) призначається для стоянки транспортних засобів ( мотоколясок і автомобілів ), на яких встановлено розпізнавальний знак «Інвалід» і якими керують інваліди. Спеціально виділене місце для стоянки транспортних засобів інвалідів може позначатися дорожньою розміткою 1.30. відповідно до вимог ДСТУ 2587:2010.

Частина 6 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Виходячи із системного аналізу вказаних вище норм права, паркування (як стоянка, так і зупинка) водієм транспортного засобу на місці, що позначено дорожнім знаком 5.38 "Місце для стоянки" з табличкою 7.17 "Особи з інвалідністю", тобто на місці, де дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, які перевозять інвалідів (крім випадків вимушеної стоянки), створює об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення і, як наслідок, протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 6 ст.122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в постанові серії ЕАО №5232584 від 15.01.2022 року.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Згідно вимог ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Окрім цього, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, яка є обов`язковою для застосування суду.

Відтак, з відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту поліції, за участю третьої особи поліцейського патрульної поліції 3 роти 2 батальйону молодшого лейтенанта поліції Коршак Володимира Михайловича про скасування постанови серії ЕАО №5232584 від 15.01.2022 року - задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5232584 від 15.01.2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.122 КУпАП - скасувати.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість гривень) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, код ЄРПОУ 40108646, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Третя особа: поліцейський патрульної поліції 3 роти 2 батальйону молодший лейтенант поліції Коршак Володимир Михайлович, код ЄРПОУ 40108646, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Мартьянова С.М.