Справа № 200/19196/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року Справа№200/19196/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що перебуває на податковому обліку за основним місцем реєстрації - в Головному управлінні ДПС у Донецькій області та окрім інших видів податків є платником рентної плати за користування надрами з видобування корисних копалин загальнодержавного значення. Станом на 29.06.2021 у позивача утворилась недоїмка (податковий борг) зі сплати рентної плати за користування надрами з видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 6 141 255,78 грн. Відповідно до Податкового кодексу платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань. Розстрочення та відстрочення зобов`язань унормовано постановою КМУ «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин» від 27.12.2010 №1235 та «Порядком розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань та податкового боргу платників податків» затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 №574. Розділом II Постанови №1235 визначено обставини, що підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника, є форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зазначені у частині другій статті 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є: сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини. Оскільки недоїмка (податковий борг) зі сплати рентної плати за користування надрами з видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 6 141 255,78грн. утворилась за позивачем внаслідок дії форс-мажорних обставин, зокрема: обставини непереборної сили, важкий фінансово-економічний стан підприємства внаслідок ведення господарської діяльності на лінії зіткнення умовного розмежування території Донецької та Луганської областей між територією, де розміщені населені пункти, у яких органи державної влади України не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження. 29.06.2021 позивач із дотриманням всіх необхідних вимог, унормованих Порядком №574, подав до відповідача відповідну заяву, в якій просив надати позивачу відстрочення податкового зобов`язання у сумі з рентної плати на суму боргу за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення до кінця 2021 року. До заяви позивачем були додані наступні документи:

- сертифікат Торгово-промислової палати України від 13.10.2014 за №858.

Але, 25.08.2021 відповідачем була надана відповідь за №22841/6/05-99-13-01-04 від 13.08.2021, в якій позивачу було відмовлено у наданні відстрочення податкового боргу зі сплати рентної плати за користування надрами через посилання на зупинення норм статей 59, 60, 87-101 ПК України. При тому, посилань на недотримання позивачем норм та приписів п.3.1 Порядку №574 дана відповідь не містить. Позивач вважає таку відмову ГУ ДПС у Донецькій області від 13.08.2021, щодо не надання відстрочення податкового боргу протиправною. Просив зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання позивачу відстрочення, щодо сплати податкового зобов`язання з рентної плати на суму у розмірі 6 141 255,78грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платників податків здійснюється органами ДФС України відповідно до положень ст. 100 ПК України, постанови КМУ від 27.12.2010 №1235 та «Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків» затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574. Відповідно до п.3.1 розділу III Порядку №574, для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув. До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з: переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу і доказів існування таких обставин; аналізу фінансового стану; графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум; розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Проаналізувавши заяву позивача та додані до неї матеріали ГУ ДПС у Донецькій області констатувало, що обставини викладені в заяві не є достатніми в розумінні вимог діючого законодавства через відсутність доказів , що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначений постановою КМУ №1235 від 27.12.2010. Щодо посилання позивача на сертифікат Торгово-промислової палати, відповідач зазначив порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин, що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 №44(5). Відповідно до приписів вказаного регламенту засвідченню підлягають форс-мажорні обставини по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язкам, виконання якого настало згідно нормативно-правових актів, проте стало неможливим через наявність зазначених обставин; сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. З урахуванням викладеного відповідач зазначив, що наданий позивачем сертифікат фактично засвідчує обставини непереборної сили у період з 14.04.2014 року до моменту їх видачі. Відповідно до підпункту 38.2 п.38 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14.04.2014 була тимчасова окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 01.01.2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України зупиняється застосування норм ст.ст.59, 60, 87-101 (в частині податкових вимог) Податкового кодексу України. Відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені Святої Матрони Московської» (ідентифікаційний код 36182252) зареєстроване як юридична особа, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис - в стані припинення не перебуває. Місцезнаходження юридичної особи: 85201, Донецька область, м. Дзержинськ, вул. Фестивальна, б. 1.

Дані про основний вид економічної діяльності 05.10. добування кам`яного вугілля.

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Позивач перебуває на податковому обліку за основним місцем реєстрації в ГУ ДПС у Донецькій області. Окрім інших видів податків є платником рентної плати за користування надрами з видобування корисних копалин загальнодержавного значення. Станом на 29.06.2021 року у позивача утворилась недоїмка (податковий борг) зі сплати рентної плати за користування надрами з видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 6 141 255,78грн.

29.06.2021 за вих. №2906 на адресу відповідача позивач надіслав заяву з проханням надати відстрочення податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення до кінця 2021 на загальну суму 6 141 255,78грн.

13.08.2021 за вих.№ 22841/6/05-99-13-01-04 відповідач надав відповідь позивачу, в якому зазначив що у нього немає підстав для надання відстрочення податкового боргу.

Спірним у цій справі є відповідь ГУ ДПС у Донецькій області про відмову у задоволенні заяви про відстрочення сплати податкового зобов`язання з рентної плати за користування надрами на суму у розмірі 6 141 255,78грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Статтею 32 ПК України визначено - зміна строку сплати податку та збору. Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Нормою ст.100 Податкового кодексу України передбачено розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків. Розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені. Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов`язання. Розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу в межах процедури відновлення платоспроможності боржника здійснюються відповідно до законодавства з питань банкрутства. Підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків. Підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків. Розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення. Відстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з будь-якого місяця, визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов`язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі. Рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки приймається у такому порядку:

- стосовно загальнодержавних податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням особливостей, визначених пунктом 100.9 цієї статті;

- стосовно місцевих податків та зборів - керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки та збори.

Рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, крім випадків, передбачених цим пунктом, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про що повідомляється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, у разі, якщо сума, заявлена до розстрочення, відстрочення, або сума розстрочених, відстрочених грошових зобов`язань чи податкового боргу, щодо яких переносяться строки сплати, становить 10 мільйонів гривень та більше, приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, а також про перенесення строків сплати розстрочених, відстрочених сум, якщо сума попередньо наданого розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу не була погашена, приймається за вмотивованим та обґрунтованим рішенням керівника (заступника керівника) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде у відкритому доступі Реєстр заяв про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу, який щодня опубліковує на своєму офіційному веб-сайті. До зазначеного реєстру вносяться такі дані за кожною з поданих заяв:

- назва платника податків та код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);

- дата подання заяви про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу;

- вид заяви (про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань чи податкового боргу);

- сума грошового зобов`язання чи податкового боргу, заявленого до розстрочення, відстрочення;

- вид податку/збору, грошове зобов`язання чи податковий борг за яким заявлений до розстрочення, відстрочення;

- рішення контролюючого органу за результатами розгляду заяви, номер та дата такого рішення;

- дата та номер договору про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу;

- строк дії договору про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу;

- вартість майна, переданого у податкову заставу.

Заяви про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу вносяться до Реєстру заяв про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Порядок ведення та форма Реєстру заяв про розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Розстрочення, відстрочення грошового зобов`язання чи податкового боргу надається окремо за кожним податком і збором. Якщо сума грошового зобов`язання чи податкового боргу, заявлена до розстрочення, відстрочення, становить 1 мільйон гривень і більше, розстрочення, відстрочення надається лише за умови:

- передачі у податкову заставу майна платника податків, балансова вартість якого дорівнює або перевищує заявлену до розстрочення, відстрочення суму грошового зобов`язання, - у разі розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань;

- перебування у податковій заставі майна платника податків, балансова вартість якого дорівнює або перевищує заявлену до розстрочення, відстрочення суму податкового боргу, - у разі розстрочення, відстрочення податкового боргу.

Строки сплати розстрочених, відстрочених сум або їх частки можуть бути перенесені шляхом прийняття окремого рішення та внесення відповідних змін до договорів розстрочення, відстрочення.

Договори про розстрочення (відстрочення) можуть бути достроково розірвані:

- з ініціативи платника податків - при достроковому погашенні розстроченої суми грошового зобов`язання та податкового боргу або відстроченої суми грошового зобов`язання або податкового боргу, щодо яких була досягнута домовленість про розстрочення, відстрочення;

з ініціативи контролюючого органу в разі, якщо:

- з`ясовано, що інформація, подана платником податків при укладенні зазначених договорів, виявилася недостовірною, перекрученою або неповною;

- платник податків визнається таким, що має податковий борг із грошових зобов`язань, які виникли після укладення зазначених договорів;

- платник податків порушує умови погашення розстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу або відстроченого грошового зобов`язання чи податкового боргу.

Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Розстрочення, відстрочення податкового боргу не звільняють майно платника податків з податкової застави.

Відповідно до постанови КМУ від 27.12.2010 №1235 «Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин». Обставини, що є підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника: Ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, а також неперерахування (несвоєчасне перерахування) заявнику з бюджету коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів). Зазначена обставина підтверджується такими документами:

- довідка встановленого зразка, видана фінансовим органом та/або головним розпорядником бюджетних коштів, щодо суми бюджетних асигнувань та/або бюджетних зобов`язань, що не надані (несвоєчасно надані) заявнику, або суми фінансування видатків, що не доведене (несвоєчасно доведене) до заявника в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань;

- заява (в довільній формі) отримувача бюджетних коштів про неперерахування (несвоєчасне перерахування) йому суми коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань;

- довідка встановленого зразка, видана розпорядником бюджетних коштів, щодо суми коштів, яку не перераховано (несвоєчасно перераховано) заявнику в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань, у тому числі в рахунок оплати наданих заявником послуг (виконаних робіт, поставлених товарів).

Загроза виникнення неплатоспроможності (банкрутства) заявника в разі своєчасної та в повному обсязі сплати ним грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі. Зазначена обставина підтверджується висновком про результати аналізу фінансового стану заявника, що проводиться контролюючим органом за даними бухгалтерського обліку. Недостатність майна заявника - фізичної особи (без урахування майна, на яке відповідно до законодавства не може бути звернено стягнення) для своєчасної та у повному обсязі сплати грошового зобов`язання або погашення податкового боргу в повному обсязі чи відсутність у заявника - фізичної особи майна. Зазначена обставина підтверджується результатами проведеного контролюючим органом аналізу поданих заявником документів щодо наявності власного рухомого та нерухомого майна, а також власних доходів. Сезонний характер виробництва та/або реалізації товарів (робіт, послуг) заявником. Зазначена обставина підтверджується складеним заявником документом, який засвідчує, що в загальному обсязі доходу від реалізації товарів (робіт, послуг) частина доходу заявника отримана в результаті провадження видів діяльності, включених до Списку сезонних робіт і сезонних галузей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 1997 р. N 278. Виконання заявником плану реорганізації власного виробництва та/або зміна його організаційної структури, що призводить (може призвести) до значного спаду виробництва протягом певного періоду. Зазначена обставина підтверджується документами, що засвідчують здійснення заявником реорганізації власного виробництва та/або зміну його організаційної структури з розрахунками їх впливу на ефективність виробництва та рівень його прибутковості. Проведення заявником науково-дослідних, конструкторських, а також соціально орієнтованих робіт, які передбачають створення робочих місць для інвалідів, захист навколишнього природного середовища, підвищення енергетичної ефективності виробництва, або технічного переоснащення власного виробництва. Провадження заявником інноваційної діяльності, у тому числі створення нових та вдосконалення існуючих технологій, видів сировини та матеріалів широкого застосування. Виконання заявником особливо важливого замовлення у рамках соціально-економічного розвитку регіону або надання ним особливо важливих (у тому числі виключних) послуг населенню. Виконання заявником державного оборонного замовлення. Здійснення заявником інвестицій у створення об`єктів, які мають найвищу енергетичну ефективність, соціальне значення, стратегічне значення для оборони та безпеки держави.

Обставини, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника - Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зазначені у частині другій статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" ( 671/97-ВР ), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативно-правовими актами. Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є: сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили); рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України. У разі підтвердження наявності обставин непереборної сили рішеннями Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затвердженими Верховною Радою України, заявник додатково подає довідку, видану відповідним місцевим органом, що має право підтверджувати наявність обставин непереборної сили.

Відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 року за № 574 «Про затвердження Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платників податків» , цей Порядок розроблено відповідно до статті 100 глави 9 розділу II Податкового кодексу України (далі - Кодекс). Дія цього Порядку поширюється на платників податків - фізичних осіб (резидентів і нерезидентів), юридичних осіб (резидентів і нерезидентів) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів згідно з Кодексом. У цьому Порядку терміни вживаються у значеннях, наведених у Кодексі. Розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення). Визначення сум грошових зобов`язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними інформаційної системи (далі - ІС), що ведеться органами доходів і зборів. Період при сплаті розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань (податкового боргу) дорівнює календарному місяцю або іншому строку за згодою сторін, який зафіксовано у договорі про розстрочення (відстрочення). На суму розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) нараховуються проценти за кожний календарний день користування платником розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу). Сума нарахованих процентів, не сплачена платником податків у строки, визначені договором про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), визнається сумою податкового боргу платника податків. Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, нарахована за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми такої пені. Розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) в межах процедури відновлення платоспроможності боржника здійснюється відповідно до законодавства з питань банкрутства. Подання заяви про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) не припиняє сплату платником податку грошового зобов`язання (податкового боргу) до дня прийняття рішення про розстрочення (відстрочення). Строк дії розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання починається з дати, визначеної законом для сплати податку, збору, платежу, які передбачено розстрочити (відстрочити), та закінчується датою, зазначеною у договорі, за винятком випадків дострокового погашення такого грошового зобов`язання. Строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом доходів і зборів рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов`язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення такого податкового боргу.

Органи, які приймають рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу:

- Розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) можуть надавати в межах повноважень за кожним окремим випадком: Міністерство доходів і зборів України - без обмежень суми; головні управління Міндоходів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі та Міжрегіональне головне управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників - на суму не більше 3 млн гривень; державні податкові інспекції, спеціалізовані державні податкові інспекції - на суму не більше 300 тис. гривень.

Рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) у межах одного бюджетного року приймається у такому порядку:

- щодо загальнодержавних податків та зборів - керівником органу доходів і зборів (його заступником);

- щодо місцевих податків і зборів - керівником органу доходів і зборів (його заступником) та затверджується фінансовим органом місцевого органу виконавчої влади, до бюджету якого зараховуються такі місцеві податки чи збори.

Рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, приймається керівником (заступником керівника) Міністерства доходів і зборів України, про що повідомляється Міністерство фінансів України. Прийняття рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу. Для розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем свого обліку або за місцем обліку такого грошового зобов`язання (податкового боргу) з письмовою заявою (додаток 1), в якій зазначаються суми податків, зборів, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), пені, сплату яких платник податків просить розстрочити (відстрочити), а також строк розстрочення (відстрочення) та періоди сплати. При цьому окремо зазначаються суми, строк сплати яких ще не настав, а також строк сплати яких вже минув. До заяви додається економічне обґрунтування, яке складається з:

- переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин;

- аналізу фінансового стану;

- графіка погашення розстрочених (відстрочених) сум;

- розрахунків прогнозних доходів платника, що гарантують виконання графіка погашення.

Підставою для розстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин", а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків. Підставою для відстрочення грошових зобов`язань (податкового боргу) платника податків є надання ним доказів, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, перелік яких визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 "Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин", а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків. За результатами розгляду керівник (заступник керівника) органу доходів і зборів протягом 30 календарних днів з дати подання заяви:

- приймає рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), яке оформляється на бланку відповідного органу доходів і зборів (додаток 2);

- відмовляє платнику в розстроченні (відстроченні) у письмовій формі за відсутності підстав, наведених у пункті 3.1 цього розділу, та при недотриманні обов`язкових вимог, визначених цим Порядком.

Позивач зауважив, що при поданні ним до відповідача заяви про розстрочення (відстрочення) податкового боргу відповідно до Порядку №574, Відповідач, при наданні відмови щодо розгляду заяви позивача про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, повинен був керуватись п.п. 3.1 та 3.2 Порядку №574. Але в своїй відмові посилався лише на зупинення ст.ст. 59, 60, 87-101 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що в дійсності, відповідачем при наданні відмови, щодо розгляду заяви позивача про розстрочення/відстрочення податкового боргу - не дотримано вимог п.3.1 вказаного Порядку. З огляду на вищевикладене, суд вважає відмову Головного управління ДПС України у Донецькій області №22841/6/05-99-13-01-04 від 13.08.2021 року у наданні відстрочення податкового боргу зі сплати рентної плати за користування надрами у сумі 6 141 255,78грн. Товариству з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Матрони Московської визнати протиправною.

Крім того, суд вважає необхідним вказати наступне.

Позивач зазначив, що відстрочення сплати податкового боргу можливо через настання обставин непереборної сили (форс-мажору). При цьому позивач посилався на наявність у нього Сертифікату Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили №858 від 13.10.2014 року.

Так, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Приписами ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» занотовано: цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Унормуванням статті 10 Закону № 1669-VII передбачено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено обов`язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 жовтня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

05 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079-р, яким було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Пунктом 3 наведеного розпорядження визнані такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 та від 05 листопада 2014 року № 1079-р.

Зазначеним переліком місто Торецьк (колишня назва Дзержинськ) Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Позивачем наданий Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили № 858 від 13.10.2014, якими відповідно до пп. 100.4, 100.5 ст. 100 Податкового кодексу України позивачу засвідчено настання обставин непереборної сили з 14.04.2014 при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів. На момент видачі сертифікату Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Так, статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014 року) передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону встановлено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 року № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 року та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014 року, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми, суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин діяв Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом, що затверджений рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 року № 44(5), який і має застосовуватись до спірних правовідносин.

Вказаним Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів, проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Натомість, сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє тим більше без обмеження строком. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Таким чином наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України не є належним доказом, який посвідчує обставини непереборної сили відносно порушення приписів податкового законодавства, оскільки такі видані більше, аніж за кілька років до спірних правовідносин, і фактично засвідчують обставини непереборної сили у період з 24.04.2014 року (дата звернення позивача до ТПП України для отримання сертифікату) до моменту їх видачі - 13.10.2014.

Як вбачається з Сертифікату № 858 від 13.10.2014 року, вони стосуються пунктів 100.4 і 100.5 статті 100 Податкового кодексу України.

Зазначення у вказаному Сертифікаті того, що на момент його видачі обставини непереборної сили тривають та дату закінчення його терміну встановити неможливо, не є доказом того, що такий Сертифікат засвідчує відповідні обставини безстроково, тобто на майбутнє. Навпаки, враховуючи, що у грудні 2014 року Порядок засвідчення форс-мажорних обставин був затверджений в новій редакції, який має застосовуватись до спірних правовідносин та в якому фактично було уточнено, що якщо на момент видачі Сертифікату обставини непереборної сили тривають та період дії яких встановити неможливо, то, заявник має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2020 року у справі №805/1811/17-а, від 03 вересня 2020 року у справі №805/1693/17-а, від 12 травня 2021 року у справі 805/1206/17-а.

Таким чином, наданий позивачем Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати №858 від 13.10.2014 на думку суду є доказом, який фактично посвідчує обставини непереборної сили відносно відстрочення сплати податкового боргу у період з 24.07.2014 до моменту його видачі - 13.10.2014, проте відповідачем надані докази наявного податкового боргу станом на 29.06.2021 зі сплати рентної плати за користування надрами з видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 6 141 255,78грн. Доказів утворення даного податкового боргу до 13.10.2014 суду не надано.

Отже, позивач у спірних правовідносинах мав би звернутись до ТПП України після виникнення відповідних обставин, щодо відстрочення сплати податкового боргу, що утворився внаслідок не сплати рентної плати за користування надрами з видобування корисних копалин загальнодержавного значення у розмірі 6 141 255,78 грн. у період: 29.06.2021 року, оскільки засвідченню підлягають обставини непереборної сили відносно обов`язку, виконання якого вже настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом, проте на момент видачі позивачу Сертифікату від 13.10.2014 обов`язку у позивача, щодо сплати податкового боргу станом на 29.06.2021, тобто спірного періоду - не виникало.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. " від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання відмови Відповідача протиправною та зобов`язати Головне управління ДПС України у Донецькій області повторно розглянути заяву Товариства з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Матрони Московської про відстрочення (розстрочення) податкового боргу зі сплати рентної плати за користування надрами у сумі 6 141 255,78грн., з урахуванням висновків суду в даній справі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2 270,00 грн., що підтверджується квитанцією доданою до позовної заяви від 24.12.2021.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Матрони Московської (, адреса: 85201, Донецька область, м.Торецьк, вул.Фестивальна, буд.1) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (ЄДРПОУ: ВП 44070187, адреса: 87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Італійська, буд.59) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління ДПС України у Донецькій області (ЄДРПОУ: ВП 44070187) №22841/6/05-99-13-01-04 від 13.08.2021 року у наданні відстрочення податкового боргу зі сплати рентної плати за користування надрами у сумі 6 141 255,78грн. Товариству з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Матрони Московської ().

Зобов`язати Головне управління ДПС України у Донецькій області (ЄДРПОУ: ВП 44070187) повторно розглянути заяву Товариства з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Матрони Московської () про відстрочення (розстрочення) податкового боргу зі сплати рентної плати за користування надрами у сумі 6 141 255,78грн., з урахуванням висновків суду в даній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (ЄДРПОУ: ВП 44070187, адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд.59) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Орендне підприємство Шахта імені Святої Матрони Московської (, адреса: 85201, Донецька область, м. Торецьк, вул. Фестивальна, буд.1) судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 червня 2022 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець