Справа № 300/2219/22
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" червня 2022 р. справа № 300/2219/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі
судді Могили А.Б.,
секретаря судового засідання Заречної В.К.,
представника позивача Зварич В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправними дій, скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося в суд із позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправними дій та скасування постанови від 24.05.2022 ВП №68602341 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) протиправно винесено постанову від 24.05.2022 ВП №68602341 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в розмірі 5100 грн., оскільки судове рішення виконано, а тому вказана постанова підлягає до скасування.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
В судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У вказаному клопотанні проти позову заперечив та долучив копії матеріалів ВП №68602341.
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (частина 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України).
З врахуванням ст. ст. 4, 194, 205, 268 Кодексу адміністративного судочинства України дану адміністративну справу суд вважає можливим розглянути на підставі наявних у ній доказів за відсутності представника відповідача.
Розглянувши матеріали адміністративної справи за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, суд зазначає наступне.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі №300/2388/21 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок пенсії у пенсійній справі №87 від 05.04.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з квітня 2021 року здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі згідно рішення у пенсійній справі №87 від 26.05.2020 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області №160 від 23.03.2020, з врахуванням виплачених сум пенсії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року у справі №300/2388/21 без змін.

На виконання вищевказаного рішення в частині зобов`язання виплати пенсії 24.01.2022 Івано-Франківський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист №300/2388/21 (а.с.32).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваночко В.Ю. 11.02.2022 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №68602341 з виконання виконавчого листа №300/2388/21, виданого 24.01.2022 Івано-Франківським окружним адміністративним судом (а.с.37).

Цього ж дня, державним виконавцем винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.36,38).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 02.03.2022 №0900-0903/313 повідомило орган виконавчої служби про те, що 09.02.2022 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі згідно рішення у пенсійній справі №87 від 26.05.2020 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області №160 від 23.03.2020, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 15.04.2021. За період з 15.04.2021 по 20.12.2021 нараховано доплату в сумі 165742,91 грн., яка внесена в Реєстр судових рішень та буде виплачена при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету в порядку черговості з урахуванням дати надходження рішення суду (а.с.6-7).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваночко В.Ю. 24.05.2022 у межах виконавчого провадження №68602341 прийнято постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 5100 грн. за невиконання судового рішення (а.с.4-5).

Вважаючи дії щодо винесення спірної постанови неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження".

В статті 3 Закону України Про виконавче провадження наведений перелік виконавчих документів, які відповідно цього Закону підлягають примусовому виконанню, серед яких виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункти 1, 16 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 Закону України Про виконавче провадження).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.05.2022 у ВП №68602341 накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в розмірі 5100 грн. за невиконання судового рішення (а.с. 4-5).

Позивач не погоджується із правомірністю прийняття постанови від 24.05.2022 у ВП №68602341 про накладення штрафу, оскільки, на переконання позивача, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Іваночко В.Ю. на момент винесення вказаної постанови не встановлено факту невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі № 300/2388/21.

З приводу правомірності винесення головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) оскарженої постанови суд зазначає наступне.

На виконання постанови Івано-Франківського міського суду у справі №344/5075/14-а від 28.04.2014, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у пенсійній справі №87 від 26.05.2020, на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області №160 від 23.03.2020, проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника та призначено позивачу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 пенсію в розмірі 20967,80 грн.; з 01.01.2019 по 31.01.2019 - 31451,70 грн.; з 01.02.2019 по 31.12.2019 - 34289,85 грн.; з 01.01.2020 по 31.12.2050 - 37520,70 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у пенсійній справі №87 від 05.04.2021 проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника та призначено позивачу пенсію в сталій сумі станом на 01.05.2016 в розмірі 17255,00 грн.

Дані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі №300/2388/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначено судом вище, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі № 300/2388/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з квітня 2021 року здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії в розмірі згідно рішення у пенсійній справі №87 від 26.05.2020 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області №160 від 23.03.2020, з врахуванням виплачених сум пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 02.03.2022 №0900-0903/313 повідомило орган виконавчої служби про те, що 09.02.2022 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі згідно рішення у пенсійній справі №87 від 26.05.2020 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області №160 від 23.03.2020, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 15.04.2021. За період з 15.04.2021 по 20.12.2021 нараховано доплату в сумі 165742,91 грн., яка внесена в Реєстр судових рішень та буде виплачена при наявності додаткового фінансування з Державного бюджету в порядку черговості з урахуванням дати надходження рішення суду (а.с.6-7).

До вказаного листа позивачем долучено копії розрахунків від 09.02.2022 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 та довідку від 01.03.2022 №25 про здійснення вказаного перерахунку та нарахування доплати за період з 15.04.2021 по 20.12.2021 (а.с.41-45).

Із змісту вказаних розрахунків від 09.02.2022 слідує, що позивачем здійснено перерахунок пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 з 15.04.2021 по 20.12.2021 на виконання рішення суду від 13.09.2021 по справі №300/2388/21 в розмірі згідно рішення у пенсійній справі №87 від 26.05.2020, а саме 37520,70 грн. Проте починаючи з 21.12.2021 позивачем здійснено розрахунок вказаного пенсійного забезпечення у розмірі 17255 грн., тобто в розмірі згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у пенсійній справі №87 від 05.04.2021.

Суд зауважує, що в справі №300/2388/21 зазначена дата, з якої здійснюється перерахунок та виплата пенсії у розмірі згідно рішення у пенсійній справі №87 від 26.05.2020 (з квітня 2021), однак не встановлена будь-яка кінцева або гранична дата.

Одночасно суд зазначає, що лист від 02.03.2022 №0900-0903/313 та довідка від 01.03.2022 №25 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, не підтверджують факт виконання позивачем рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі № 300/2388/21, оскільки виконавець, в силу приписів Закону України Про виконавче провадження, під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно не виконано повністю рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.09.2021 по справі № 300/2388/21.

Наведене свідчить про невиконання позивачем вказаного рішення суду без поважних причин та про правомірність прийнятої головним державним виконавцем постанови про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що судове рішення, яке набрало законної сили, стає незмінним (неспростовним), основні і додаткові судження (висновки) суду по суті справи стають остаточними.

У Рішенні від 26.06.2013 № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист; набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23.11.2018 №10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) правомірно, з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 24.05.2022 ВП №68602341 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.

Таким чином, в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправними дій, скасування постанови слід відмовити.

Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподіляються.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про визнання протиправними дій, скасування постанови, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.