Справа № 160/7455/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову про залишення позовної заяви без розгляду

29 червня 2022 року Справа № 160/7455/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро клопотання представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Пономаренко Олексія Олександровича про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.11.2020 року форми Ф №8191-0413-0417 про нарахування зобов`язання з орендної плати у розмірі 57919,96 грн. за 2020 рік.

Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки розмір зобов`язання з орендної плати, зазначений у спірному ППР складає 10% нормативної оцінки орендованої земельної ділянки за договором від 14.03.2012 року. Проте, згідно рішенню сорок п`ятої сесії Горьківської сільської ради від 26.12.2019 року орендна плата за цим договором зменшена з 10% до 3% відсотків на період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року. Зазначені зміни умов договору оформлено Додатковою угодою №1 від 26.12.2019 року. Згідно ст. 4 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зміна розміру орендної плати за користування земельною ділянкою не підлягає державній реєстрації. Всі ці документи надавались ГУ ДПС у Дніпропетровській області в порядку, передбаченому чинним законодавством. Крім того, у попередні роки аналогічними рішеннями Горьківської сільської ради від 14.12.2018 та від 18.12.2017 також було зменшена орендна плата за вказаним договором до 3% та ГУ ДПС у Дніпропетровській області виносила податкові повідомлення-рішення саме на суму у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зокрема, № Ф -0417 від 30.10.2019 на суму 17375,99 грн. Позивач також стверджує, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.11.2020 року форми Ф №8191-0413-0417 про нарахування зобов`язання з орендної плати у розмірі 57919,96 грн. за 2020 рік взагалі не отримував засобами поштового зв`язку.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2022 року зазначена вище справа розподілена та 26.05.2022 передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Витребувано від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.11.2020 року форми Ф №8191-0413-0417 про нарахування зобов`язання з орендної плати у розмірі 57919,96 грн. за 2020 рік та відповідні докази його направлення позивачу, докази вручення або невручення ППР; детальний розрахунок податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.11.2020 року форми Ф №8191-0413-0417 про нарахування зобов`язання з орендної плати у розмірі 57919,96 грн. за 2020 рік; письмові та вмотивовані пояснення нарахування заборгованості з орендної плати позивачу відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.11.2020 року форми Ф №8191-0413-0417 про нарахування зобов`язання з орендної плати у розмірі 57919,96 грн. за 2020 рік. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 28.06.2022 року. Судом попереджено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

21.06.2022 року від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Пономаренко О.О. до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Аргументи даного клопотання зводяться до того, що Верховним Судом винесено постанову від 26.11.2020 року у справі №500/2486/19, в якій відступлено від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк, для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, та сформульовано новий правовий висновок. Тож, Верховний Суд у справі №500/2486/19 відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.04.2020 року у справі № 2540/2576/18, у частині того, що строк для звернення платника податків із позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено, і вважав за необхідне сформулювати такий правовий висновок. Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми ч.4 ст.122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень - рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудовою порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті. Верховний Суд вказав, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики. Водночас, при розгляді справи №500/2486/19 Верховний Суд приходить до висновку, що оскільки у цій справі звернення до суду з вимогами про скасування рішень відбулося вже після зміни правового підходу і позивач не навів поважних причин пропуску строку, які б давали підстави для його поновлення, а судові рішення ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Верховний Суд не вбачає підстав для скасування судових рішень, оскільки в цьому разі неможливо стверджувати про прояв правового пуризму. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 27 січня 2022 року у справі № 160/11673/20. Верховний Суд дійшов висновку, що до податкових повідомлень-рішень Кодексом адміністративного судочинства України та Податковим кодексом України встановлені наступні види строків звернення до суду у справах даної категорії: шість місяців якщо позивачем не застосовувалась процедура досудового врегулювання спору; три місяці якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору, однак рішення за результатами скарги не було прийнято або не було направлено скаржнику; один місяць якщо позивачем застосовувалась процедура досудового врегулювання спору та прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги.

Відповідач також зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 23.11.2020 року № 8191-0413-0417 направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 та повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання 28.12.2020 року. На означене ППР позивачем 20.09.2021 року було подано скаргу до Державної податкової служби України. За результатом розгляду якої, ДПС України винесено рішення від 30.11.2021 року № 10814/А/99-00-06-01-04-09. Вказане рішення було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання 25.01.2022 року. Таким чином, позивач звернувся з позовною заявою з пропущенням строку звернення до адміністративного суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.02.2021 року у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції повинна була дізнатися слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Відтак, позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з адміністративним позовом.

Розглядаючи клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Стаття 123 КАС України встановлює наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, зокрема, частиною третьою цієї статті визначено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, 26 листопада 2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №500/2486/19, відступив від висновків викладених у постановах Верховного Суду у справах №818/309/18 та №2540/2576/18, сформувавши наступний правовий висновок:

«Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті».

Судом встановлено, що на підставі п.288.2 та п.288.3 ст.288 ПК України, ОСОБА_1 , як орендарю земельної ділянки ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 23.11.2020 № 8191-0413-0417 за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2020 рік на суму 57919,96 грн. Податкове повідомлення-рішення від 23.11.2020 року № 8191-0413-0417 направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 та повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання 28.12.2020 року. Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, з сайту ДПС у Дніпропетровській області 14.09.2021 року дізнався про існування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 23.11.2020 форми Ф №8191-0413-0417 про нарахування зобов`язання з орендної плати у розмірі 57919,96 грн. за 2020 рік. 16.09.2021 року ОСОБА_1 було направлено скаргу до ДПС України (застосування процедури адміністративного оскарження) про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.11.2020 року № 8191-0413-0417. Однак, відповідь позивачем не було отримано, будь-які відомості про розгляд скарги відсутні.

З матеріалів справи убачається, що за результатом розгляду скарги про скасування податкового повідомлення-рішення від 23.11.2020 року № 8191-0413-0417, ДПС України винесено рішення від 30.11.2021 року № 10814/А/99-00-06-01-04-09, яким спірне ППР залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Вказане рішення було повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання 25.01.2022 року.

Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, оскільки позивач шляхом досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження) оскаржив спірне податкове повідомлення - рішення від 23.11.2020 року № 8191-0413-0417, а 25.01.2022 року із відміткою оператору поштового зв`язку поштовий конверт з рішенням від 30.11.2021 року № 10814/А/99-00-06-01-04-09 повернуто до ДПС України, суд дійшов висновку про закінчення процедури адміністративного оскарження саме 25.01.2022 року.

При цьому суд враховує правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, де зазначається, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, у зв`язку з чим, оскільки позивач застосував процедуру адміністративного оскарження спірного ППР, то в даному випадку строк для його судового оскарження складає один місяць, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Таким чином, враховуючи закінчення процедури адміністративного оскарження саме 25.01.2022 року, позивач мав строк на оскарження спірного ППР по 25.02.2022 року включно.

Проте, позивач оскаржив спірні рішення лише 25.05.2022 року, тобто з пропуском строку, який визначено нормою пункту 56.19 статті 56 ПК України, більш ніж на 3 місяці.

Разом з тим, суд зауважує, що зміна судової практики, зокрема зміна правової позиції щодо застосування положень п. 56.19 ст. 56 ПК України як такої, що має перевагу як спеціальна норма, над положеннями ст. 122 КАС України, п. 56.18 ст. 56 та ст. 102 ПК України, що була висловлена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19, має бути врахована задля запобігання прояву правового пуризму та забезпечення принципу правової визначеності та стабільності правового регулювання.

Так, у постанові від 27.01.2022 року у справі №160/11673/20 Верховний Суд зазначив, зокрема, що питання наявності підстав вважати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, які пов`язані зі зміною правової позиції Верховного Суду з цього питання було предметом дослідження Верховним Судом у справі № 640/11650/21, за наслідками касаційного розгляду якої було ухвалено постанову від 23 вересня 2021 року. У цій постанові суд касаційної інстанції зазначив, що у перехідний період для забезпечення реалізації права особи на звернення до суду у вказаних умовах їй має бути забезпечений певний розумний строк, достатній для формулювання правової позиції і вчинення дій з підготовки відповідного позову та його подання до суду. Тобто, новий підхід Верховного Суду у питанні визначення строку звернення до суду з позовами може застосовуватися для нових позовів, поданих після ухвалення постанови від 26 листопада 2020 року, однак, при вирішенні питання поновлення строку звернення з позовом істотне значення мають такі обставини: строк, який сплинув після зміни судової практики і до моменту звернення до суду з позовом; причини, які заважали звернутися до суду з позовом у максимально короткий термін після зміни судової практики; чи є підставі вважати, що позивачем було допущено необґрунтовані зволікання.

Аналогічний підхід було продемонстровано Верховним Судом при розгляді справи № 580/3400/20 (постанова від 27 липня 2021 року).

Виходячи з цього, суд вважає, що слід визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, адже він є незначним, формально виконаний відповідачем обов`язок щодо надсилання рішення, прийнятого за наслідками розгляду скарги позивача, та правові наслідки повернення поштового відправлення, передбачені ст. п. 42.5 ст. 42 ПК України, свідчать про те, що позивач фактично не знав про наявність такого рішення, а тому позивач не допустив необґрунтованого зволікання зі зверненням до суду.

Зважаючи на наведене, в задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Пономаренко Олексія Олександровича про залишення позовної заяви без розгляду слід відмовити повністю

Враховуючи вище викладене, керуючись статтями 240, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Пономаренко Олексія Олександровича про залишення позовної заяви без розгляду відмовити повністю.

Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя С. В. Прудник