Справа № 521/12782/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 521/12782/21
Головуючий в 1 інстанції: Леонов О.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з адміністративним позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 28.07.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 10200,00 гривень;

- справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 96 КУпАП, згідно постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 02.04.2020 року закрити.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 28.07.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 96 КУпАП та накладено штраф у розмірі 10200,00 гривень. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.9 ст. 96 КУпАП, згідно постанови Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 02.04.2020 року закрито.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судове рішення не містить дослідження технічного паспорту об`єкту та договору купівлі-продажу, які б мали містити чіткі докази існування підвального приміщення до здійснення правочину, що свідчить про неповне з`ясування судом всіх обставин справи. Апелянт вказує, що судом не досліджено докази перенесення розгляду справи у зв`язку з неявкою позивача на 28.07.2021 року, що свідчить про дотримання прав позивача. Апелянт просить суд критично ставитись до слів допитаних свідків у разі відсутності будь-яких доказів на підтвердження їх свідчень. Апелянт наголошує, що позивача притягнуто до відповідальності за експлуатацію підвального приміщення без введення в експлуатацію, а не за будівельні роботи з реконструкції квартири з улаштування підвального приміщення - тобто саме за триваюче діяння позивача (експлуатацію без введення у експлуатацію). Крім того, апелянт вказує, що судом не дотримано форми прийняття рішення у даній категорії справ, оскільки повний текст рішення не було складено та оголошено в день його прийняття.

Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08.06.2021 року до відповідача надійшло звернення фізичних осіб про самовільну реконструкцію з боку позивача.

14.06.2021 року комісія відповідача надала рекомендацію про проведення позапланової перевірки позивача.

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на підставі наказу № 01-13/171ДАБК від 23.06.2021 року здійснено виїзд з метою проведення позапланової перевірки за адресою: АДРЕСА_1 . З підстав видання наказу вбачається, що підставою для його ухвалення було, зокрема, звернення фізичних осіб, надане представником відповідача разом з відзивом. В цей же день було оформлено відповідне направлення із зазначенням спеціаліста відповідача ОСОБА_2 . Строк дії направлення з 01.07.2021 року до 14.07.2021 року.

30.06.2021 року за підписом заступника начальника відповідача поштою відповідачу було направлено вимогу про надання правовстановлюючих документів та необхідності прибуття до управління 06.07.2021 року о 09 год. 00 хв. Вказану вимогу відповідач отримав 08.07.2021 року, що підтверджується наданим Відповідачем копією повідомлення про вручення.

Представник позивача зазначив, що 14.07.2021 року спеціалістом управління було складено акт перевірки, в якому було зазначено, що ОСОБА_1 «відмовився від підписання акту», у зв`язку з чим примірник акта перевірки позивачу було направлено поштою.

Разом з актом, в той же день 14.07.2021 року спеціалістом відповідача Кузьменко М.О. було складено протокол відносно про порушення останнім ч.9 ст. 96 КУпАП.

Також 14.07.2021 року спеціалістом відповідача Кузьменко М.О. було складено припис про усунення порушень містобудівного законодавства з ідентичними обставинами.

Акт перевірки, протокол, припис разом із супровідним листом від 14.07.2021 року № 01-8/302 вх заступника начальника Відповідача були направлені Позивачу поштою в той самий день 14.07.2021 року. Вказаний лист Позивач отримав 22.07.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення, наданим відповідачем з відзивом.

28.07.2021 р. Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради було винесено постанову №141/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.9 ст. 96 КУпАП у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 виконані роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2 , а саме роботи з улаштування підвального приміщення під балконом-верандою. Крім того, посадова особа Управління ДАБК Одеської міської ради дійшла висновку, що ОСОБА_1 експлуатує реконструйований об`єкт за вказаною адресою не введений в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства, чим порушив ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011р. №461.

30.07.2021 року супровідним листом Управління направило вже ухвалену постанову на адресу позивача, яка отримана останнім 18.08.2021 року що підтверджується скріншотом з трек-номером з сайту ПАТ Укрпошта та повідомленням про вручення, наданим відповідачем з відзивом.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.05.2018 р., підставою виникнення права власності у позивача на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 є: договір купівлі-продажу нерухомого майна №97/0495 від 05.09.1997р., видавник: Одеська універсальна товарна біржа; рішення Малиновського районного суду від 04.11.2002р. по справі №2-2905/2002.

ОСОБА_1 звертає увагу суду,що до 05.09.1997 р. право власності на майно за адресою: АДРЕСА_1 , належало іншим особам. Так, 21.07.1997р. ОСОБА_3 (один із минулих співвласників) складено заяву щодо узаконення прибудованого балкону. На підставі розпорядження органу приватизації №100676 від 21.08.1997р. право власності на квартиру було набуто ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідно до п.п.2 договору купівлі-продажу нерухомого майна №97/0495 від 05.09.1997р.,зазначено,що вказана квартира за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 54.5 кв. м. складається з 2-х кімнат жилою площею 30.3 кв.м., а також: коридору, кухні, ванної кімнати, туалету, комори (рос. «кладовая»), веранди.

В судовому засіданні суду першої інстанції було допитано в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які підтвердили, що в 1990 році саме ОСОБА_4 було реконструйовано балкон та облаштовано комору в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , будь які дії або роботи з улаштування підвального приміщення під балконом-верандою з боку ОСОБА_1 не здійснювались.

Вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради №141/21 від 28.07.2021 року, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого частина 2 статті 77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.9 ст.96 КУпАП

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Положеннями ст. 245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови про адміністративні правопорушення), експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

У відповідності до ч.9 ст. 96 КУпАП, експлуатація об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, за результатами перевірки було встановлено, що ОСОБА_1 виконані роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_2 , а саме роботи з улаштування підвального приміщення під балконом-верандою та ОСОБА_1 експлуатує реконструйований об`єкт за вказаною адресою, не введений в експлуатацію відповідно до вимог чинного містобудівного законодавства.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи позивача, що улаштування підвального приміщення під балконом-верандою було проведене попередніми власниками квартири ще у 1990 році, оскільки вказані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу нерухомого майна №97/0495 від 05.09.1997р. та технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в яких вказано зокрема про існування комори, проте вказана комора не відображена в якості окремого приміщення, що свідчить про її розташування під балконом-верандою. Окрім цього, вказані обставини підтверджені у суді першої інстанції свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , попередженими про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих свідчень.

Стосовно доводів апелянта, що необхідно критично ставитись до слів допитаних свідків у разі відсутності будь-яких доказів на підтвердження їх свідчень, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Отже, покази свідків є одним з засобів встановлення обставин (фактів), що мають значення для правильного вирішення справи - доказами в широкому розумінні цього визначення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що обставини, що підтверджуються показаннями свідків, у даному випадку узгоджуються з іншими доказами у справі, тому можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про невинуватість позивача в адміністративному правопорушенні, чим спростовуються доводи апелянта у цій частині.

Згідно статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Колегія суддів наголошує, що частина 9 ст. 96 КУпАП, порушення вимог якої стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, набрала чинності вже після завершення спірного будівництва.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються виконанням регламентованих обов`язків, якщо ці обов`язки ще можливо виконати. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює правопорушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати.

Склад зазначеного правопорушення не є триваючим, оскільки розпочинається з моменту початку виконання будівельних робіт та закінчується фактичним їх виконанням.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 159/5666/15-а, від 11.10.2019 у справі № 380/733/17.

У спірному випадку будівництво підвального приміщення під балконом-верандою здійснено у 1990 році, що не спростовано відповідачем, а тому таке правопорушення не може вважатися триваючим у розумінні наведених правових норм. Таким чином, зазначене адміністративне правопорушення є закінченим з з моменту фактичного виконання (завершення) будівельних робіт).

Частинами 1, 2 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Оскільки на час винесення спірної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у ч. 1 ст. 38 КУпАП, відповідачем протиправно винесено спірну постанову.

При цьому колегія суддів враховує висновки, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 18 червня 2020 року (справа №682/2447/16-а), які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відносно доводів апелянта, що судом не досліджено докази перенесення розгляду справи у зв`язку з неявкою позивача на 28.07.2021 року, що свідчить про дотримання прав позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Підпункт 3 п. 20 Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою КМ України від 06.04.1995 року №244 (надалі - Порядок №244), передбачає, що посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду з`ясовує, зокрема, чи сповіщено суб`єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи.

Відповідно до п. 21 Порядку №244 посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, під час розгляду справи зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено правопорушення у сфері містобудівної діяльності, чи винний відповідний суб`єкт містобудування в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється перевірка, має право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та за його наслідками отримувати акт перевірки, припис та протокол, надавати письмові пояснення, зауваження або заперечення до акту перевірки, щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від підписання протоколу, приймати участь у розгляді справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

В той же час, посадова особа ДАБК зобов`язана у разі встановлення під час перевірки порушень містобудівного законодавства скласти акт перевірки та протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, який надати для підпису суб`єкту містобудування, стосовно якого проведено перевірку, а в разі відмови від його підписання - направити протокол рекомендованим листом з повідомленням, повідомити суб`єкта містобудування, який притягається до відповідальності, про час і місце розгляду справи, а при розгляді справи - з`ясувати чи сповіщено суб`єкта містобудування, щодо якого складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, про час і місце розгляду справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення, яким було призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення на 21.07.2021 року о 14:00 год., позивач отримав 22.07.2021 року, що підтверджується повідомленням про вручення, наданим відповідачем з відзивом.

Водночас, судом апеляційної інстанції встановлено, що розгляд справи про порушення митних правил 21.07.2021 року о 14:00 год. не відбувся, справу про адміністративне правопорушення фактично розглянуто 28.07.2021 року.

Доказів направлення позивачу відомостей про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на 28.07.2021 року, відповідачем до суду не надано.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Таким чином справа про адміністративне правопорушення була розглянута за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому відповідачем в порушення вимог п. 20 Порядку №244 не було з`ясовано, чи сповіщено ОСОБА_1 , щодо якого складено протокол про адміністративне правопорушення, про час і місце розгляду справи, відповідно позбавлено його права на надання пояснень, отримання правової допомоги, надання додаткових доказів.

Щодо доводів апелянта, що судом не дотримано форми прийняття рішення у даній категорії справ, оскільки повний текст рішення не було складено та оголошено в день його прийняття, колегія суддів зазначає, що згідно з ч.2 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки вказані апелянтом обставини не відносяться до переліку порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду відповідно до вимог ч.3 ст. 317 КАС України, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині дати складення повного тексту судового рішення, оскільки наведене в жодному разі не призвело до неправильного вирішення справи і не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва