Справа № 160/22585/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.10.2021 року № 606 о/с, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.
В обґрунтування позову у заявах по суті позивач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 19.10.2021 року № 606 о/с його незаконно звільнено з посади поліцейського водія логістики відділення поліції № 6 Криворізького районного управління поліції. Підставою для застосування такого виду дисциплінарного стягнення слугували висновки службового розслідування та факт невиходу на службу після закінчення відпустки. Позивач вважає, що у відповідача не було правових підстав для застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення як звільнення з посади, оскільки під час знаходження у відпустці він засобами електронного зв`язку повідомляв безпосереднього керівника про відкриття листка непрацездатності, який після повернення до служби був наданий відповідачу. При цьому, зазначений листок непрацездатності відповідав вимогам спеціального законодавства України, оскільки відповідним нотаріусом здійснено його переклад на державну мову. З підстав викладеного вважає, що оскаржений наказ підлягає скасуванню з одночасним поновленням на роботі, а також стягнення середнього заробітку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 10.02.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою суду від 28.06.2022 року продовжено розгляд справи після усунення недоліків позовної заяви.
Відповідач скористався наданим правом та надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому указав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що під час службового розслідування встановлений факт невиходу на службу без поважних причин.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що позивач проходив службу на посаді поліцейського - водія логістики відділення № 6 Криворізького районного управління поліції. Згідно з наказом від 16.08.2021 року № 53 о/с, перебував у щорічній відпустці за 2020 рік тривалістю 30 діб з 18.08.2021 року з можливістю виїздити за кордон а саме до м. Баку Азербайджан, про що керівництву відділення поліції № 6 Криворізького районного управління було відомо.
Наказом Відповідача «Про призначення службового розслідування» від 27.09.2021 року №1996 за фактами, викладеними у Рапорті начальника відділення поліції № 6 Криворізького районного управління ОСОБА_2 , призначено службове розслідування, для проведення якого створено відповідну дисциплінарну комісію.
Як зазначив представник відповідача, у ході службового розслідування встановлено, що починаючи з 18.08.2021 року позивач знаходився у щорічній відпустці з виїздом за межі України, до Республіки Азербайджан. Однак, після закінчення відпустки на службу не вийшов, у зв`язку з чим дисциплінарна комісія, яка проводила службове розслідування, дійшла висновку, що дні невиходу на службу без поважних причин слід визнати прогулом; за порушення службової дисципліни, яке виразилося у порушенні вимог ст.ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині дотримання законодавства, неухильного виконання наказів начальників, а саме: вчинення прогулів, тобто безпідставному невиході на службу з 20.09.2021 року.
Наказом Відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського - водія логістики відділення № 6 Криворізького районного управління поліції ОСОБА_1 » від 18.10.2021 року № 1754к, на підставі проведеного службового розслідування, дні невиходу на службу без поважних причин вирішено застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Відповідача від 19.10.2021 року № 606 о/с, сержанта поліції ОСОБА_1 (0079533) поліцейського - водія логістики відділення № 6 Криворізького районного управління поліції, з 19.10.2022 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Вказаний наказ і є предметом розгляду у вказаному спорі.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
В свою чергу, під вчинками, що виразилися в порушенні правил внутрішнього розпорядку в силу особистої недисциплінованості та усвідомлення всієї відповідальності у безпідставному невиході до ВПН ГУНП, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені поліцейським у зв`язку з виконанням службових обов`язків або умисним їх невиконанням.
Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Застосування пункту 8 ч.1 ст.12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України (звільнення зі служби) може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, а також може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли інші заходи дисциплінарного стягнення є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало б бажаного результату.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач перебував у щорічній відпустці за 2020 рік тривалістю 30 діб з 18.08.2021 року з можливістю виїздити за кордон а саме до м. Баку Азербайджан, про що керівництву відділення поліції № 6 Криворізького районного управління було відомо.
Утім, встановивши, що після закінчення відпустки позивач на службу не з`явився, відповідачем проведено службове розслідування відносно не виходу на службу позивача за період з 20.09.2021 року по 12.10.2021 року.
Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я під час перебування у відпустці на території Республіки Азербайджан позивач був змушений звернутися у місцеву лікарню, за надання мені медичної допомоги, так 18.09.2021 року лікарем міської поліклініки № 15 у місті Баку здійснено огляд та відкрито лист непрацездатності серії SN007 № 0292672.
Про вказані обставини було відомо виконуючому на той час обов`язки заступника начальника з превентивної діяльності відділення поліції № 6 Криворізького районного управління ОСОБА_3 , який підтвердив це у наданих під час проведення службового розслідування пояснень від 13.10.2021 року.
При цьому, після одужання лікарями в Азербайджані закрито листок непрацездатності 11.10.2021 року і позивач прибув до м. Києва 12.10.2021 року, а вже 13.10.2021 року вийшов на службу.
Наведені обставини, за якими позивач був звільнений зі служби свідчать про відсутність внутрішніх якісних процедур, які посилять прозорість і ясність дій відповідача, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності.
Більш того, матеріали справи містять докази того, що позивачем дотримано вимоги Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженого наказом Міністерства МОЗ України від 03.11.2004 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 р. за № 1005/6196) в частині здійснення перекладу листка непрацездатності на державну мову та його нотаріальне засвідчення.
Окрім цього, суд не погоджується з доводами відповідача щодо неповажних причин невиходу позивача на службу 12.10.2021 року, адже саме цього дня лише повернувся до України, а саме до міста Києва, що потребує додаткового часу до прибуття саме до міста Кривого Рогу, тобто міста, в якому позивач проходить службу.
Також, відповідно до положень Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом N 11) (Захист власності) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд зазначає, що звільняючи позивача з вищезазначених підстав, відповідачем порушено основоположне права позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді заробітної плати, яка була б належна до виплати за виконання ним службових обов`язків.
Крім того, звільняючи позивача за наведених обставин, відповідачем було порушено основоположне право людини (в розумінні норм національного законодавства) передбачене ст.43 Конституції України, за якою кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
З огляду на зазначене наказ відповідача від 19.10.2021 року № 606 о/с в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та в частині звільнення зі служби в поліції є протиправним та підлягає скасуванню.
Нормами Закону України «Про Національну поліцію» не врегульовані питання процедури поновлення на посаді поліцейських, звільнення яких визнано судом незаконним, тому суд згідно з положеннями ст.9 КАС України вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення Кодексу законів про працю України.
Згідно з ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Таким чином, враховуючи протиправність оскарженого наказу суд доходить висновку про поновлення позивача на посаді поліцейського - водія логістики відділення № 6 Криворізького районного управління поліції з 20.20.2021 року.
Статтею 236 КЗпП України встановлена відповідальність роботодавця щодо виплати працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із незаконним звільненням працівника за період з часу звільнення до дати фактичного поновлення працівника на роботі.
Оскільки судом встановлено протиправність звільнення позивача та існують підстави для його поновлення на раніше займаній посаді, як наслідок, у відповідача з`являється обов`язок щодо компенсації позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, пов`язаного із незаконним звільненням, з 20 жовтня 2021 року по день фактичного поновлення на посаді, а тому, позовна вимога щодо стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу (виходячи з середньоденного її розміру 285,61 грн. (довідка Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 24 січня 2022 року №922) підлягає задоволенню.
Тому, враховуючи все вищезазначене у сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19.10.2021 року № 606 о/с в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.
Поновити ОСОБА_1 на посаді посаді поліцейського - водія логістики відділення № 6 Криворізького районного управління поліції з 20.20.2021 року.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 20.20.2021 року по день фактичного поновлення на посаді, виходячи з середньоденного розміру грошового забезпечення 285,61 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна