Справа № 420/23439/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/23439/21

Категорія 109020000Головуючий у суді І інстанції: Вовченко О.А. час і місце ухвалення: спрощене провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Роздільнянської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, мотивуючи його тим, що 26.02.2021 вона звернулася до відповідача із клопотанням щодо надання дозволу на відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства. Не отримавши відповіді щодо надання дозволу або відмови в його наданні, позивач замовила розроблення проекту землеустрою без надання такого дозволу. Після виготовлення проекту позивач звернулася до відповідача із заявою про його затвердження, однак 22.09.2021 на ХІІ сесії VIII скликання Роздільнянська міська рада Одеської області прийняла рішення № 1440-VIII про відмову в його затвердженні. Підставою для його прийняття вказано відсутність дозволу міської ради на розробку проекту земельної ділянки даної земельної ділянки. Позивач вважає зазначене рішення неправомірним та таким, що порушує її права.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Роздільнянської міської ради Одеської області від 22.09.2021 № 1440-VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Роздільнянської міської територіальної громади. Буцинівський старостинський округ (за межами населеного пункту)». Зобов`язано Роздільнянську міську раду Одеської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03), яка розташована за межами населеного пункту на території Роздільнянської міської ради (Буцинівської сільської ради) Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер: :01:002:0272 та передати у власність зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року заяву представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Роздільнянської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань Роздільнянської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове, яким заяву про вирішення питання про стягнення судових витрат задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи частково заяву про вирішення питання про стягнення судових витрат, суд першої інстанції не врахував, що у даному випадку, суд керується оціночними поняттями та не розкриває суті, у чому саме полягає не співмірність заявленого до стягнення з відповідача розміру понесених позивачем судових витрат на оплату послуг адвоката. Оскаржуване рішення не містить будь-яких доводів про те, що послуги, надані адвокатом позивачу, не відповідають критерію дійсності, необхідності та розумності. Навпаки, адвокатом було складено лише ті процесуальні документи та надано ті послуги, які відповідають вище переліченим критеріям. Більш того, сторони самі мають право обирати умови надання правої допомоги та їх вартість.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 26.10.2021 адвокатським об`єднанням «Ю-РАЙТ» та ОСОБА_1 (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №46/21 та додаткову угоду №1 до нього, згідно яких сторони визначили форму надання правничої (правової) допомоги, яка буде виражатися у наданні консультацій, складанні юридичних документів та представництві інтересів Клієнта в суді першої інстанції з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_1 з питань оскарження рішення Роздільнянської міської ради Одеської області № 1440-VIIІ «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства. яка розташована на території Роздільнянської міської територіальної громади, Буцинівський старостинський округ (за межами населеного пункту)». За надання Об`єднанням правничої (правової) допомоги, визначеної в п. 1 Угоди. Клієнт зобов`язується сплачувати гонорар у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

На підтвердження обґрунтованості витрат на правничу допомогу позивачем до суду також надано:

- акт приймання-здачі наданих послуг від 17.02.2021, згідно якого об`єднання надало, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу, яка полягає у наступному: консультування клієнта щодо предмету спору, узгодження правової позиції, підготовці та поданні до суду позовної заяви, підготовці та направленні до суду відповіді на відзив, заяви про вирішення питання про стягнення судових витрат та інших заяв з процесуальних питань по справі;

- квитанцію №0.0..1 від 18.02.2022 про сплату ОСОБА_1 АО «Ю-РАЙТ» 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Приймаючи додаткове рішення про часткове задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи предмет позову та обсяг позовних вимог, те, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження у порядку статті 262 КАС України, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та таким, що підлягає зменшенню. Відтак, суд вважав клопотання представника позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу частково обґрунтованим та що його слід задовольнити в частині стягнення на користь позивача 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно із ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частинами 4 та 5 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19.

В матеріалах справи наявний належним чином складений Договір про надання правової допомоги, акт приймання-здачі наданих послуг та документ, який свідчать про оплату позивачем послуг адвоката.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутності ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що визначена адвокатом сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем, в розмірі 10000 грн., не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

До того ж, що ця справа є справою незначної складності, яка розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, вона не містить великої кількості документів, які потребують вивчення та їх аналізу.

Крім того, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, а не повністю.

Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг та значенням справи для сторони, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року по справі № 420/23439/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач: Семенюк Г.В.
судді: Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.