Справа № 400/462/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/462/21
Головуючий в 1 інстанції: Птичкіна В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

при секретарі Насарая А.В.

за участю:

представника апелянта Нівакшонової Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 р. по справі № 400/462/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОНТ ЛТД» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕОНТ ЛТД» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці Державної митної служби, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.08.2020 № UA 100110/2020/000044/1 про коригування митної вартості товарів; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.09.2020 № UA 100110/2020/000045/1 про коригування митної вартості товарів; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 05.09.2020 № UA 100110/2020/000046/1 про коригування митної вартості товарів; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 10.09.2020 № UA 100110/2020/000047/1 про коригування митної вартості товарів; визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18.09.2020 № UA 100110/2020/000048/1 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність рішень відповідача про коригування митної вартості товару, оскільки до митних декларацій позивач додав усі документи, які підтверджують митну вартість товару за основним методом.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, зазначаючи, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митними деклараціями документів установлено, що вони містять розбіжності, не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості, у тому числі не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних зі страхуванням товару. Інвойс на партію товару не містить інформації про умови оплати, що суперечить пункту 7.3.3 контракту від 20.07.2020. Відповідач вказує, що експортна декларація та інвойс надані без перекладу, відсутня інформація щодо вартості пакування. Надані позивачем прайс-листи дійсні до дат, більш ранніх, ніж здійснювалося митне оформлення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 9 вересня 2021 року позов задовольнив.

Визнав протиправними та скасував рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості від 31.08.2020 № UA 100110/2020/000044/1, від 05.09.2020 № UA 100110/2020/000045/1, від 05.09.2020 № UA 100110/2020/000046/1, від 10.09.2020 № UA 100110/2020/000047/1, від 18.09.2020 № UA 100110/2020/000048/1.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби (вул. Вацлава Гавела, 8-а, м. Київ, 03124, ідентифікаційний код: 43337359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОНТ ЛТД» (вул. Спаська, 68 А/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 42183416) судовий збір у сумі 5015,33 грн.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби (вул. Вацлава Гавела, 8-а, м. Київ, 03124, ідентифікаційний код: 43337359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОНТ ЛТД» (вул. Спаська, 68 А/1, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 42183416) витрати на правничу допомогу у сумі 2000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Київська митниця подала апеляційну скаргу.

Київська митниця разом із апеляційною скаргою заявила клопотання про заміну відповідача - Київської митниці Держмитслужби правонаступником - Київською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України, яке обґрунтовано тим, що у зв`язку з реорганізацією територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи), утворення та початок діяльності Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, наявні підстави для заміни відповідача у справі правонаступником.

25 листопада 2021 року П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою клопотання представника Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України задовольнив, замінив відповідача у порядку процесуального правонаступництва у справі № 400/462/21, а саме: Київську митницю Держмитслужби () на Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (ідентифікаційний код: 43997555, адреса: 03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8А).

В апеляційній скарзі зазначено, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до винесення необґрунтованого рішення та невірного вирішення спору.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- судом першої інстанції не взято до уваги доводи митниці, якими остання керувалася при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів та в судовому рішенні не спростовується виявлені митним органом розбіжності;

- під час здійснення контролю митної вартості встановлено, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості;

- подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних, та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 20.07.2020 позивач та компанія «ILSA DIS TICARET LTD. STI», Туреччина, уклали зовнішньоекономічний контракт на постачання товару № ILS2020. За умовами пунктів 2.1-2.2 контракту, ціна одиниці товару визначається сторонами в рахунках-фактурах (інвойсах). Вартість кожної партії товару визначається в рахунках-фактурах.

У серпні-вересні 2020 року позивач для митного оформлення товару до Київської митниці Держмитслужби подав митні декларації № UA 100110/2020/606195, № UA100110/2020/606366, №UA100110/2020/606367, №UA100110/2020/606511, № UA100110/2020/606702.

Разом з митними деклараціями позивачем для оформлення товару були надані рахунки (інвойси), автотранспортні накладні, фітосанітарні сертифікати, сертифікати походження товару, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, договір про надання послуг митного брокера, заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами, сертифікати здоров`я, копії митних декларацій країни відправлення.

Після надсилання електронних митних декларацій позивач отримав від відповідача повідомлення про витребування додаткових документів з метою упевнитись в достовірності та точності будь-якої заяви, документа чи рахунку, поданих для визначення митної вартості. Позивачу запропоновано надати такі документи: виписку з бухгалтерської документації; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять документи про вартість страхування; прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; надати документи з перекладом відповідно до статті 254 Митного кодексу України; за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

У відповідь на електронні повідомлення відповідача позивач листами від 31.08, 05.09.2020, 10.09.2020, 18.09.2020 направив йому прайс-листи виробника та експертні висновки, та повідомив, що інших витребуваних документів надіслати не має можливості.

За результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження митної вартості товару за митними деклараціями, відповідач прийняв спірні рішення від 31.08.2020 № UA 100110/2020/000044/1, від 05.09.2020 № UA 100110/2020/000045/1, від 05.09.2020 № UA 100110/2020/000046/1, від 10.09.2020 № UA 100110/2020/000047/1, від 18.09.2020 № UA 100110/2020/000048/1 про коригування митної вартості товарів, в яких зазначив, що документи містять розбіжності, не підтверджують відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів: не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СРТ витрат, пов`язаних зі страхуванням товару. Відповідно до міжнародних торгових правил ІНКОТЕРМС за умовами терміна СРТ (вартість, страхування і фрахт) від продавця вимагається забезпечення страхування хоча б з мінімальним покриттям, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування відсутні; інвойс на партію товару не містить інформації про умови оплати, що суперечить пункту 7.3.3 контракту від 20.07.20 №ILS2020. Відповідно до пункту 7 контракту та наданих товаросупровідних документів неможливо встановити порядок та умови оплати за товар, оскільки пункт 7 не містить чітко визначеного порядку та умов оплати за контрактом. Тобто відомості, вказані у контракті та товаросупровідних документах, не кореспондуються між собою, містять нечітку, двозначну і незрозумілу інформацію про вартість товару та умови його поставки; у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення міститься посилання на фактуру, яка відсутня в гр.44 електронної митної декларації; експортна декларація подана без перекладу; за пунктом 6.1 Контракту, товар повинен бути належно упакований. Відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України, витрати на пакування повинні бути додані при визначенні митної вартості, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті. Контракт не передбачає, що вартість пакування та упаковки включені до вартості товару. Інші товаросупровідні документи також не містять інформації щодо вартості пакування та упаковки та чи включено їх до вартості товару. Декларант не надав документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: відсутня інформація щодо вартості пакування та вартості самої упаковки відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України

Зазначеними вище рішеннями митну вартість товарів скориговано відповідно до положень частини другої статті 64 Митного кодексу України, а саме: митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях:

- 31.08.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100110/2020/00044/1, яким відповідач скорегував митну вартість товару з 12630 доларів США на 21934 доларів США;

- 05.09.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100110/2020/00045/1, яким відповідач скорегував митну вартість товару з 12180 доларів США на 21028 доларів США;

- 05.09.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100110/2020/00046/1, яким відповідач скорегував митну вартість товару з 12180 доларів США на 21028 доларів США;

- 10.09.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100110/2020/000047/1, яким відповідач скорегував митну вартість товару з 10560 доларів США на 16320 доларів США;

- 18.09.2020 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 100110/2020/00048/1, яким відповідач скорегував митну вартість товару з 10602,50 доларів США на 19145,50 доларів США.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Щодо зазначення у спірних рішення про те, що пакування товару відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України, що витрати на пакування повинні бути додані при визначені митної вартості, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, суд зазначає, що поставка товару здійснювалась за умовами поставки СРТ. За правилами ІНКОТЕРМС, продавець при поставці товарів за умовами СРТ зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, тому вартість товару включена в ціну товару, та надати будь-які додаткові документи стосовно пакування товару позивач не мав можливості.

Також як недолік наданих позивачем документів відповідач зазначає, що у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення міститься посилання на фактуру, яка відсутня в гр.44 електронної митної декларації. Одночасно відповідач не обґрунтував, як відсутність зазначення цієї фактури може вплинути чи впливає на митну вартість товару або на сплату митних платежів.

Надані позивачем документи не містять розбіжностей, наявних ознак підробки та містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час митного оформлення були надані усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.

Відповідач не довів суду наявність правових підстав для коригування митної вартості товару, не обґрунтував правомірність застосування другорядного методу для визначення митної вартості товару, тому позов належить задовольнити.

Позивач сплатив судовий збір у сумі, більшій, ніж передбачено законом, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути 5015,33 грн.

Зважаючи на незначний обсяг матеріалів справи (поданих позивачем доказів), на ціну позову та відсутність у наданих представником позивача даних про час, витрачений на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2000 грн витрат на правничу допомогу, оскільки саме така сума, на думку суду, є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України та Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частини перша - третя статті 53 Митного кодексу України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Стаття 54 Митного кодексу України передбачає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною шостою статті 54 Митного кодексу України, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Стаття 55 Митного кодексу України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

- обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію , яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

- обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз норм Митного Кодексу України дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Проте відповідач тільки зазначив, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, декларантом не надано документальне обґрунтування формування митної вартості з урахуванням її числових значень.

У електронних повідомленнях відповідач просив позивача надати, якщо здійснювалося страхування товару, страхові документи. У відповіді на повідомлення позивач зазначив, що надав всі наявні у нього документи. Тобто у позивача були відсутні документи на підтвердження страхування товару, тому вони не могли бути ним надані.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції щодо відсутності в інвойсах на партію товару інформації про умови оплати, що відповідно до пункту 7.2 вартість отриманого товару оплачується продавцю не пізніше, ніж по закінченню 90 календарних днів з дати прибуття товару до українського пункту призначення. Проте в пункті 7.3.3 зазначено, що умови на окрему партію товару вказуються в інвойсі. Якщо в інвойсі умови оплати не вказані, сторони керуються цим контрактом.

Тобто пункт 7.3.3 контракту містить застереження стосовно того, що в інвойсі можуть зазначатися умови оплати на окрему партію товару, але якщо вони не зазначені, то застосовуються загальні правила оплати товару, передбачені пунктом 7.2 контракту, тому відсутність умов оплати товару в інвойсі не суперечить пункту 7.3.3 контракту.

Щодо зазначення у спірних рішення про те, що пакування товару відповідно до частини десятої статті 58 Митного кодексу України, що витрати на пакування повинні бути додані при визначені митної вартості, якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті, суд першої інстанції вірно зазначив, що поставка товару здійснювалась за умовами поставки СРТ. За правилами ІНКОТЕРМС, продавець при поставці товарів за умовами СРТ зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, тому вартість товару включена в ціну товару, та надати будь-які додаткові документи стосовно пакування товару позивач не мав можливості.

Також як недолік наданих позивачем документів відповідач зазначає, що у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення міститься посилання на фактуру, яка відсутня в гр.44 електронної митної декларації.

Одночасно відповідач не обґрунтував, як відсутність зазначення цієї фактури може вплинути чи впливає на митну вартість товару або на сплату митних платежів.

У статті 254 Митного кодексу України зазначається, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що у відзиві до позову відповідач посилається на подані позивачем документи, визнаючи факт їх подання, тож відзив свідчить, що зміст зазначених документів відомий і зрозумілий відповідачу, а відсутність їх перекладу не була підставою для прийняття оскаржуваного рішення та для відмови у митному оформленні.

Апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відхиляє доводи митного органу про те, що строк дії прайс-листів закінчився станом на дату митного оформлення, через те, що такі прайс-листи були актуальними станом на дату виставлення позивачу рахунків продавцем товару.

Щодо посилань відповідача на неможливість врахування поданих позивачем експертних висновків, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги, оскільки заявлена позивачем митна вартість підтверджується іншими належними доказами.

Зокрема, у контракті від 20.07.2020 узгоджено, що вартість товару зазначається в рахункуфактурі (інвойсах). У наданих рахунках-фактурах від 26.08.2020, 28.08.2020, 06.09.2020, 12.09.2020 (а. с. 23, 41, 59, 76, 90) зазначені кількість і вартість кожного товару та загальна вартість поставки, яка повністю збігається з даними, зазначеними у митних деклараціях країни відправлення від 27.08.2020, 30.08.2020, 06.09.2020, 13.09.2020 (а. с. 28, 46, 64, 81, 96) та електронних митних деклараціях, наданих позивачем.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи не містять розбіжностей, наявних ознак підробки та містять усі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час митного оформлення були надані усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Врахувавши наведе вище суд апеляційної інстанції констатує, що митним органом не доведено наявність правових підстав для коригування митної вартості товару, не обґрунтовано правомірність застосування другорядного методу для визначення митної вартості товару, тому судом першої інстанції правильно зроблено висновок, що позов підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про компенсацію заявлених витрат позивача на правову допомогу, колегія суддів зазначає, що в цій частині позову рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до частини 1 статті 308 КАС України апеляційний суд не дає правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Доводи апеляційних скарг.

Доводам апеляційної скарги Київської митниці щодо строку дії прайс-листів, подання неповної та недостовірної інформації про митну вартість товарів, відсутність підтвердження складових митної вартості була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, вони ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

На спростування доводів апелянта , що надані декларантом документи не містять всіх відомостей щодо складових митної вартості, зокрема, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних, та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції була надана належна правова оцінка цим доводам, котрі також були зазначені у відзиву до позову, окрім того , апелянт так і не довів в чому полягає неправильність висновків суду першої інстанції щодо достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОНТ ЛТД» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від суду від 09.09.2021 по справі № 400/462/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕОНТ ЛТД» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 28 червня 2022 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.