Справа № 160/23581/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача 1: управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, відповідача 2: Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо неподання до головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання (висновку) про повернення позивачу надмірно сплаченої суми у розмірі 1629 гривень в рахунок сплачених позивачем 1360 гривень виконавчого збору та 269 гривень витрат на проведення виконавчих дій та зобов`язати відповідача 2 підготувати та подати до головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету позивачу надміру сплаченої суми штрафу у розмірі 1629 гривень в рахунок сплачених позивачем 1360 гривень виконавчого збору та 269 гривень витрат на проведення виконавчих дій.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначено, що на виконання постанови про адміністративне правопорушення №10/А від 03.05.2019 року позивачем в рамках виконавчого провадження №59725202 було сплачено штраф у розмірі 13 600 грн., а також 1360 грн. виконавчого збору та 269 грн. витрат на проведення виконавчих дій. Однак рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року постанову №10/А від 03.05.2019 року було визнано протиправною та скасовано. Позивач зазначила, що відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку №787 від 03.09.2013 року зверталась до відповідачів із вимогами щодо підготовки подань на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів в розмірі, однак відповідачі надавали відповіді про неможливість повернення коштів з різних підстав. Позивач наголосила, що вона скористалась законодавчо встановленою процедурою повернення коштів, однак відповідачами вчинено бездіяльність, внаслідок якої кошти ОСОБА_1 так і не були повернуті, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав. З огляду на обставини, викладені у позові, ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року відповідачу також було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
05 травня 2022 року управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 наголосив на відсутності підстав для задоволення позову. В обґрунтування своєї позиції відповідач 1 вказав на те, що згідно з п.п. 38 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України адміністративні штрафи відносяться до доходів загального фонду бюджетів сіл, селищ та міст, отже надмірно сплачені кошти позивачу можуть бути повернуті лише за рахунок місцевого бюджету. Відповідач 1 зауважив, що до повноважень управління входить лише можливість підготовки подання про повернення надміру зарахованих коштів, однак, як вбачається з відомостей платіжного доручення №1300 від 29.04.2020, платником грошових коштів, що надійшли до місцевого бюджету є Самарський ВДВС у м. Дніпрі, а тому саме даний орган має готувати відповідне подання про повернення надміру сплачених коштів, та саме на адресу даного органу з місцевого бюджету можуть бути повернуті кошти. З огляду на вказані у відзиві обґрунтування відповідач 1 зазначив про правомірність дій управління та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
В провадженні Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження №59725202 від 07.08.2019 з примусового виконання постанови №10/А від 03.05.2019 управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпропетровської міської ради про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 13 600 грн.
Згідно з платіжним дорученням №1300 від 29.04.2020 року Самарським ВДВС у м. Дніпрі було перераховано управлінню державного архітектурно-будівельного контролю по виконавчому листу №10/А від 03.05.2019 стягнення з ОСОБА_1 на суму 13 600 грн.
Відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 року у справі №160/5768/19, що набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано протокол про адміністративне правопорушення від 21.03.2019 року управління архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради за п. 2 ст. 188-42 КУпАП; визнано протиправним та скасовано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 21 березня 2019 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, виданного ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано постанову про адміністративне правопорушення №10/А від 03 травня 2019 року управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, відносно ОСОБА_1 ; в решті позовних вимог відмовлено.
18.05.2021 року за вих. №9/1-340 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на заяву ОСОБА_1 було повідомлено, що у відповідності до пп.38 ч. 1 ст. 64 Бюджетного Кодексу України адмінстративні штрафи зараховуються до місцевих бюджетів. Також у листі зазначено, що відповідно до поданого заявником платіжного доручення вбачається, що платником грошових коштів в розмірі 13 600 грн. є Самарський ВДВС у м. Дніпрі, а тому подання на повернення помилково або надміру зараховаих до бюджету зборів, платежів, та інших доходів бюджету має готуватись саме Самарським ВДВС у м. Дніпрі.
19.05.2021 року за вих.№04-13-06/7363 головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на адвокатський запит від 13.05.2021 року, поданий в інтересах ОСОБА_1 , було повідомлено, що станом на 18.05.2021 заява Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіоального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про повернення виконавчого збору в розмірі 160 грн. та 269 грн. витрат на проведення виконавчих дій до головного управління не надходила. Водночас в листі наголошено на необхідності звернення ОСОБА_1 до Самарського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіоального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для підготовки відповідного подання, оформленого відповідно до вимог Порядку №787 від 03.09.2013.
16.08.2021 року за вих.№9/1-562 управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради на адвокатський запит, поданий в інтересах ОСОБА_1 , було повідомлено, що грошові кошти, що надійшли в рахунок виконання постанови №10/А від 03.05.2019 року зараховані до місцевого бюджету та вказано на те, що управління не має законних підстав підготувати подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів, та інших доходів бюджету в розмірі 13 600 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів в частині відмови у підготовці та направленні подань щодо повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченої суми коштів до бюджету в розмірі 15 229, 00 грн, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 45 Бюджетного кодексу України та Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі Порядок № 787), органи Державної казначейської служби України здійснюють повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.
Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника. Повернення платежів фізичним особам, які не мають рахунків у банках, може здійснюватись шляхом повернення у готівковій формі коштів за чеком органу Казначейства з відповідних рахунків, відкритих у банках на ім`я органу Казначейства, або з відповідних рахунків банку чи підприємства поштового зв`язку, вказаних у поданні або заяві платника (його довіреної особи).
Пунктом 5 Порядку № 787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради створено на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 16.03.2016 №7/3 «Про затвердження структури Дніпропетровської міської ради та її виконавчих органів, штатної чисельності працівників міської ради та її виконавчих органів» та є виконавчим органом Дніпровської міської ради відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №671 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю».
Відповідно до положень абзацу другого ст. 244-6 КУпАП від імені органів державного архітектурно-будівельного контролю розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад (крім міських рад населених пунктів, які є адміністративними центрами областей, та міських рад населених пунктів з чисельністю населення понад 50 тисяч) - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), або щодо об`єктів будівництва I та II категорій складності, розташованих у межах населених пунктів.
Отже, відповідач 1 є контролюючим органом в розумінні положень пункту 5 Порядку № 787, оскільки саме на виконання його рішення сплачено штраф позивачем, така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04 листопада 2021 року № 460/1124/19.
Порядок № 787 розроблено на виконання статей 43, 45, 78 та 112 Бюджетного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, статті 301 Митного кодексу України, статті 7 Закону України "Про судовий збір" та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 375, та визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) (пункти 1, 2 Порядку № 787).
Відповідно до пункту 10 Порядку № 787, заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.
Платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів, з урахуванням норм частини другої статті 255 Цивільного кодексу України.
Суд встановив, що 11.01.2020 року, 11.04.2021 року безпосередньо позивач та 10.08.2021 року представник позивача звертались до відповідача 1 із заявами та адвокатським запитом про видачу подання на повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевих бюджетів, у яких просили видати подання на повернення ОСОБА_1 помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів згідно із Порядком в розмірі 13 600 грн., стягнутих з ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження №59725202 на підставі постанови №10/а від 03.05.2019 року.
Листами від 12.05.2021 №9/1-340, від 16.08.2021 №9/1-562 управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР повідомило про можливість надання управлінням подання, однак надалі вказало на необхідність звернення позивача до Самарського ВДВС у м.Дніпрі для отримання відповідного подання.
Вказані обставини відповідачем 1 не заперечувались.
Однак, як встановлено у ході судового розгляду справи, вказаних дій, а саме щодо підготовки та направлення висновку до органу Казначейства, відповідачем 1 вчинено не було.
Наведене вище доводить, що відповідач не виконав процедурних обов`язків щодо алгоритму дій, покладених на нього чинним законодавством, а тому позовна вимога щодо визнання протиправною бездіяльності управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР є такою, що підлягає задоволенню.
В частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання відповідача 2 вчинити дії, суд зазначає наступне.
Міністерство юстиції України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
Повноваження, основні завдання і порядок діяльності Міністерства юстиції України врегульовано Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228.
Відповідно до п. 7 вказаного Положення Мін`юст здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи Мін`юсту.
Відповідно до п. 5.3 Положення №1707/5 міжрегіональне управління з метою організації своєї діяльності контролює надходження коштів до спеціального фонду Державного бюджету України та їх облік.
Згідно із п. 4.26 Положення №1707/5 міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань контролює через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби, здійснення примусового виконання рішень у випадках, передбачених законом, відповідним відділом примусового виконання рішень та районними, районними у місті, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної виконавчої служби міжрегіонального управління.
Таким чином, оскільки контроль за справлянням бюджетних коштів, що надійшли на рахунок відділу державної виконавчої служби, здійснює цей же відділ виконавчої служби, то відповідно до Порядку №787, повернення надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється на підставі подання відділу державної виконавчої служби за заявою платника.
Поряд з цим, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем 2 вчинялись будь-які дії з підготовки подання до головного управління Державної казначейської служби України щодо повернення ОСОБА_1 1360 грн. виконавчого збору та 269 грн. витрат на проведення виконавчих дій.
Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо зарахування на рахунок ОСОБА_1 будь-яких коштів в зазначених сумах.
З огляду на вищевикладене, враховуючи законодавчо встановлений порядок повернення надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, позовні вимоги до відповідача 2 підлягають задоволенню.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд звертає увагу, що статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому, частиною другою статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Відповідно до наведеного суд зазначає, що обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є наслідком встановлення судом протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтю 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що позивачем виконано всі законодавчо визначені вимоги щодо надання висновку про повернення надміру сплачених коштів, а відповідачі не довели суду, що діяли у відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд звертає увагу, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який включає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або належного виокнання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала до суду клопотання про звільнення від сплати судового збору.
За приписами ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Так, позивачем на підтвердження скрутного майнового стану та неможливість сплати судового збору за подання даного адміністративного позову надано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , довідка про доходи № 9776 8273 1002 9718, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, виписка № 2148 з медичної картки, а тому, вона є малозабезпеченою особою та позбавлений можливості сплатити судовий збір за цим позовом.
Враховуючи наведене, суд зробив висновок, що вищенаведені обставини позбавляють позивача можливості сплатити судовий збір у спосіб, визначений Законом України «Про судовий збір» та є достатніми доказами на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, а, відповідно, і достатніми підставами для звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову до суду з урахуванням вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність відповідача 2: Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо неподання до головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання (висновку) про повернення позивачу надмірно сплаченої суми у розмірі 1629 гривень в рахунок сплачених позивачем 1360 гривень виконавчого збору та 269 гривень витрат на проведення виконавчих дій.
Зобов`язати відповідача 2: Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підготувати та подати до головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджету позивачу надміру сплаченої суми штрафу у розмірі 1629 гривень в рахунок сплачених позивачем 1360 гривень виконавчого збору та 269 гривень витрат на проведення виконавчих дій.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, повний текст рішення суду складено 30.06.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук