Справа № 160/18726/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 червня 2022 року м. Дніпросправа № 160/18726/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. (суддя Прудник С.В.) в справі № 160/18726/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. включно; зобов`язання нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січень 2008 року в сумі 79 122,08 грн. із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум; визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078; зобов`язання нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення (4 463,15 грн.) за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно в сумі 24 043,42 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. позов задоволено частково, визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно; зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, - січень 2008 року; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078; зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. із застосуванням березня 2018 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, (базового місяця), та урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції, що виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Посилається на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/9/12 від 04.01.2016 р., за якими індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям слід не нараховувати до окремого роз`яснення. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в період з січня 2016 року по лютий 2018 року у Міністерства оборони України не було.

Крім того, вважає, що індексація грошового забезпечення не може вважатися складовою грошового забезпечення у розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», адже не є постійною та сталою величиною, яка не змінюється, має несистематичний характер.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій (копія посвідчення серія НОМЕР_1 від 11.09.2015 року) з 22.07.2009 року по 12.08.2018 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 12.08.2018 року №186 (по стройовій частині) капітана ОСОБА_1 на підставі наказу № 137 від 13.07.2018 року виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Позивач 08.04.2020 року звернувся із заявою до військової частини НОМЕР_2 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 12.08.2018 року в сумі 86054,90 грн., провести перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 року по 12.08.2018 року.

Листом від 10 червня 2020 року вих. № 764 кп за результатами розгляду заяви відповідач повідомив про те, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.2003 року № 1078, індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Крім того, вказав, що у роз`ясненні Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 року № 13700/з та від 08.08.2017 року № 78/0/66-17 механізму індексації грошового забезпечення за попередні роки немає.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 року у справі №160/18726/21 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати індексації грошового забезпечення у період з 01 грудня 2015 року по 12 серпня 2018 року ОСОБА_1 , зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 12.08.2018 року включно із застосуванням місця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року січень 2008, а період з 01.03.2018 року по 12.08.2018 року березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 в адміністративній справі № 160/8561/20 задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 в адміністративній справі № 160/8561/20 скасовано, у справі прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно з платіжним дорученням № 515 від 05.06.2021 року на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 року по справі №160/8561/20 військовою частиною НОМЕР_2 виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 12.08.2018 року в сумі 6 703,78 грн.

Суд першої інстанції вважав, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 р. та якою було підвищено посадові оклади військовослужбовцям, базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. є січень 2008 року, тому дійшов висновку про протиправність дій військової частини НОМЕР_2 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін, (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

Стосовно позовних вимог в частині застосування при індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 року по 12.08.2018 року включно щомісячної фіксованої індексації 4 463,15 грн. суд першої інстанції вказав, що позивач має право на індексацію його грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, але вважав, що не підлягає задоволенню вимога позивача здійснити нарахування такої індексації у конкретній сумі, з огляду на те, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 р., є передчасними та такими, що не можуть бути задоволені, зазначивши, що відповідний обов`язок виникає одночасно з виплатою індексації, тобто у майбутньому.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає не в повній мірі обґрунтованими приведені висновки суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 22.07.2009 р. по 12.08.2018 р. проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_2.

Наказом № 186 (по стройовій частині) від 12.08.2018 р. військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини у зв`язку із призначенням на посаду в іншій військовій частині.

Позивач 27.05.2021 р. звернувся до військової частини НОМЕР_2 з питання нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р., а також проведення перерахунку та доплати індексації грошового забезпечення (враховуючи фіксовану суму індексації за березень 2018 року) за період з 01.03.2018 р. по 17.05.2021 р.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 25.06.2021 р. №225/56/643/фс позивачу повідомлено про необґрунтованість вимог.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.06.2021 р. в справі № 160/8561/20, яке набрало законної сили 01.06.2021 р., визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року.

На виконання судового рішення в справі № 160/8561/20 платіжним дорученням № 515 від 05.06.2021 р. військовою частиною НОМЕР_2 перераховано на картковий рахунок позивача суму індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 12.08.2018 р. в розмірі 6 703,78 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржене, тому апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення в частині задоволених позовних вимог.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання застосування при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. базового місяця - січня 2008 року, а також застосування при індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. базового місяця - березень 2018 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) визначено, що соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзац 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 03.07.1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон - № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Частиною другою статті 6 цього ж Закону визначено Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (стаття 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 103 відсотки).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, приписами наведених нормативно-правових актів встановлено, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Відповідачем не спростовується, що під час проходження позивачем служби у складі військової частини НОМЕР_2 зазначене перевищення мало місце, а тому позивач має право на виплату йому індексації грошового забезпечення.

Як вказано вище, спірним в цій справі, крім іншого, є питанням визначення базового місяця для нарахування індексації, оскільки під час служби позивача змінились правила визначення такого базового місяця.

Позивач вважає, що базовим місяцем з 01.01.2016 р. повинен бути місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 викладено в новій редакції пункт 10-2 Порядку № 1078, якою, в тому числі, внесено зміни, якими поширено його положення для новоприйнятих працівників, які застосовується з 1 грудня 2015 року:

«Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник».

При цьому, загальне правило визначення базового місяця для нарахування індексації встановлено у п. 5 Порядку № 1078:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».

Відповідно до пункту 14 цього Порядку роз`яснення щодо застосування цього Порядку надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 р. № 201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає у тому, що «…обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».

Тобто, з 1 грудня 2015 року змінились правила визначення базового місяця, у тому числі й військовослужбовців, і Порядок № 1078 з вказаної дати більше не містив правила, що таким базовим місяцем є місяць прийняття особи на роботу.

Єдиним правилом визначення базового місяця стало таке: базовим для нарахування індексації є місяць підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (військовослужбовець).

Іншого правила з 1 грудня 2015 року чинне законодавство не містило.

Відтак, для особи, яка проходила службу, обчислення індексу споживчих цін з 1 грудня 2015 року мало здійснюватися з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає така особа.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.01.2008 р.

Листом Міністерства соціальної політики України від 29.12.2017 р. № 122/0/66-17 підтверджено, що посадові оклади військовослужбовців в останнє підвищувались в січні 2008 року.

Лише після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами позивача щодо січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку № 1078, оскільки в період з 01.01.2008 р. по 01.03.2018 р. встановлено незмінність посадових окладів військовослужбовців.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 01.01.2008 р., в тому числі в період проходження позивачем військової служби у складі військової частини НОМЕР_2, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.

Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку № 1078 саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Враховуючи, що нарахування, виплата грошового забезпечення та проведення індексації належить до компетенції відповідача, суд погоджує висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій при визначенні базового місяця для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Фактично основним доводом апелянта є відсутність бюджетних асигнувань на виплату військовослужбовцям індексації грошового забезпечення.

Суд визнає такий аргумент апелянта необґрунтованим та зазначає таке.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується військова частина НОМЕР_2, кошти на індексацію грошового забезпечення відсутні.

Суд визнає посилання відповідача на пункт 6 Порядку № 1078, у якому визначено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах наявних фінансових ресурсів бюджетів на відповідний рік, як на підтвердження правомірності своїх дій необґрунтованими, оскільки невиплата індексації є обмеженням права позивача на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.

При цьому судом враховано практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» (заява №63134/00) зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення). Також Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Таким чином, суд зазначає, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 р. у справі №750/5074/17.

Посилання апелянта на роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 248/3/9/12 від 04.01.2016 р., за якими індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям слід не нараховувати до окремого роз`яснення, також є незмістовними, позаяк ці роз`яснення не є нормативно-правовим актом.

Аргументи відповідача щодо того, що індексація грошового забезпечення не може вважатися складовою грошового забезпечення у розумінні статті 9 Закону № 2011-ХІІ, спростовані приведеними вище висновками суду.

Стосовно позовних вимог в частині застосування при індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно щомісячної фіксованої індексації 4 463,15 грн. суд зазначає таке.

Абзацами 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 передбачено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення в період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, але вважав, що не підлягає задоволенню вимога позивача здійснити нарахування такої індексації у конкретній сумі, з огляду на те, що нарахування індексації належить до безпосередніх повноважень відповідача як роботодавця.

Проте такий висновок суд не може визнати обґрунтованим, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що з 01.01.2018 р. підвищено грошове забезпечення військовослужбовців внаслідок набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

За змістом пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 %.

Таким чином, проведення індексації грошових доходів населення, індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується.

За положеннями Закону №1282-XII та Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з березня 2018 року по серпень 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

Відтак, в цьому випадку відсутні передбачені законом підстави для індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. та, відповідно, про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Оцінюючи позовні вимоги в частині виплати фіксованої суми індексації, суд звертає увагу, що ані Закон № 1282-XII, ані Порядок № 1078 не містять такого визначення як «фіксована сума індексації».

Доводи позивача з приводу наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо встановлення базового місяця проведення індексації та визначення фіксовано суми індексації грошового забезпечення із посиланням на рішення Верховного Суду у справах №200/9297/19-а, №816/1728/16 суд визнає необґрунтованими та зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом у справах, які наводить позивач, не викладено висновків щодо застосування норм права, у справі №200/9297/19-а Верховним Судом надавався правовий висновок стосовно ухвали суду апеляційної інстанції про роз`яснення судового рішення.

Так, в адміністративній справі №200/9297/19-а Верховним Судом розглянуто апеляційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції про роз`яснення судового рішення, відповідно в ній не викладались висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права.

В адміністративній справі №816/1728/16 Верховним Судом розглянуто справу за позовом фізичної особи-підприємця до управління Держпраці про скасування постанови про накладення штрафу, у зазначеній справі судом касаційної інстанції зроблено висновок по суті конкретного спору, який є відмінним від спору, що становить предмет розгляду у даній справі.

Відтак, висновки Верховного Суду у справах №200/9297/19-а, №816/1728/16, на які посилається позивач, не можуть бути враховані судом під час розгляду цієї справи.

Приведені обставини дають підстави для висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, зобов`язання нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення (4 463,15 грн.) за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно в сумі 24 043,42 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, тому суд скасовує рішення суду першої інстанції щодо часткового задоволення цієї частини позовних вимог, ухвалює нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не в повній мірі відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для часткового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у скасованій частині.

Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_3 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. в справі № 160/18726/21 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 р. в справі № 160/18726/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078; зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. із застосуванням березня 2018 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення, (базового місяця), та урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

Ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 463,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078; зобов`язання нарахувати і виплатити на його користь щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення (4 463,15 грн.) за період з 01.03.2018 р. по 12.08.2018 р. включно в сумі 24 043,42 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 р. №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 27.06.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 27.06.2022 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко