Справа № 570/313/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
27 червня 2022 року м. РівнеСправа №570/313/21
Суддя Рівненського окружного адміністративного суду Н.О. Дорошенко, після одержання позовної заяви:
доУправління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації,
про стягнення індексу інфляції та моральної шкоди,
22.01.2021 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації про стягнення індексу інфляції та моральної шкоди.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.01.2021 за даним позовом відкрито провадження у цивільній справі №570/313/21.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28.10.2021 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 17.03.2022 рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28.10.2021 скасовано, а провадження у цивільній справі №570/313/21 закрито.

Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №570/313/21.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 20.06.2022 справу №570/313/21 передано для розгляду в порядку адміністративного судочинстрва Рівненському окружному адміністративному суду.

Справа №570/313/21 надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду 22.06.2022. За наслідками автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Дорошенко Н.О.

Пунктами 1- 3 та 6 частини першої статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху.

Так, перевіряючи на виконання положень ч.1 ст.171 КАС України даний позов, суддею встановлено та враховано таке.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).

Аналіз положень пункту 6 частини першої статті 5 КАС України дає підстави для висновку про те, що позовній вимозі про стягнення матеріальної шкоди передує прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини. Адже заподіяння матеріальної та моральної шкоди є наслідком протиправності рішення, дії або бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Саме тому позовна вимога про стягнення матеріальної та моральної шкоди не може бути самостійним предметом спору в адміністративному судочинстві.

За змістом позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь позивача:

1) іфляційні втрати в розмірі 31382,01 грн та 3% річних у розмірі 5996,07 грн;

2) моральну шкоду у розмірі 3000 гривень.

Водночас, з позовною вимогою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень позивач до суду не звертався, а лише щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Таким чином, зміст позовної вимоги не узгоджується з положеннями ст.5 КАС України, а тому слід запропонувати позивачу привести позовні вимоги у відповідність до норм КАС України.

Крім того, згідно з ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору є, зокрема, стягнення з відповідача іфляційні втрати у зв`язку з невчасною виплатою відповідачем коштів на виконання рішень судів у справах:

- №2-а-889/11, які були виплачені позивачу шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок позивача в АТ "КБ "ПриватБанк" 18.04.2019 в сумі 9163,00 грн;

- №1716/4226/2012, які були виплачені позивачу шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок позивача в АТ "КБ "ПриватБанк" 18.04.2019 в сумі 11503,00 грн;

- №8130/11/9104, які були виплачені позивачу шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок позивача в АТ "КБ "ПриватБанк" 06.03.2019 в сумі 8221,00 грн,

що незаперечується позивачем у позовній заяві та підтверджується долученою до неї довідкою АТ "КБ "ПриватБанк" від 22.01.2021 №UKOEKDLG94O975T1.

Відповідно до ч.1 ст.1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунку, банк зобов`язується приймати й зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування й видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Отже, безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності, що передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку.

З огляду на вищезазначене, безготівкові кошти, які перебувають на рахунках у банках, є об`єктом права власності в розумінні ст.190 ЦК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10.09.2018 у справі №905/3542/15.

Таким чином, користуючись банківським рахунком позивач володіє інформацією про фінансові операції із зарахування чи списання коштів на його банківському рахунку, зокрема, і інформацією про залишок коштів на такому рахунку.

Таким чином, зі змісту позовної заяви слідує, що про порушення своїх прав позивач дізнався в момент зарахування означених сум на його банківський рахунок 06.03.2019 та 18.04.2019.

Водночас, даний позов пред`явлено позивачем до суду 22.01.2021, тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку звернення.

Однак, доказів в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач не подав, не подав також і клопотання про поновлення такого строку.

Частиною першою статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позов слід залишити без руху та запропонувати позивачу у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви шляхом подання суду: 1) позову, форма та зміст якого відповідає вимогам ст.160 КАС України (для суду, відповідача та третьої особи); 2) заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та належних доказів в обґрунтування поважності причин пропуску такого строку.

Керуючись статтями 123, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Н.О. Дорошенко