Справа № 280/9843/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року м. Дніпросправа № 280/9843/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2022 ( суддя першої інстанції Новікова І.В.) в адміністративній справі №280/9843/21 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Запорізької обласної прокуратури, в якому позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 30.10.2020 по 13.05.2021 в розмірі 142707,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі №280/4172/20 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема поновлено позивача на попередній посаді, а також стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2020 по 29.10.2020 в розмірі 122320,86 грн. Позивач зазначає, що рішення суду до негайного виконання допущено не було. Вказує на те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі №280/4172/20, з урахуванням постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021, набрало законної сили 13.05.2021. При цьому, позивач зазначає, що рішенням суду від 29.10.2020 було вирішено питання про відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 18.05.2020 по 29.10.2020, проте питання стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.10.2020 по 13.05.2021 вирішено не було. За таких обставин, позивач вважає, що має право на отримання середнього заробітку за період з 30.10.2020 по 13.05.2021, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2022 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Крім того, позивачем зазначено, що рішення суду вмотивоване тим, що оскільки згідно ч. 7 ст. 235 КЗпП України, п. З ч. 1 ст. 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно, то перегляд такого судового рішення апеляційним судом жодним чином не впливає на період відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Поновлюючи позивача на посаді, суд вирішив питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України, а тому після ухвалення цього рішення позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час невиконання рішення суду на підставі ст. 236 КЗпП України. Таким чином, суд першої інстанцій в цій справі № 280/9843/21 підтвердив право позивача на відшкодування середнього заробітку за період часу, починаючи з 30.10.2020 (наступного дня з часу проголошення рішення суду першої інстанції про поновлення на посаді), але ж вказав на невірно обраний позивачем спосіб захисту свого права. На думку позивача, вказана позиція не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки, як було акцентовано в самому позові, судом першої інстанції не було допущено до негайного виконання рішення від 29.10.2020 про поновлення позивача на посаді, а тому це рішення суду набрало законної сили в день проголошення постанови апеляційної інстанції, тобто 13.05.2021 року, та до цього моменту не підлягало виконанню та і не могло бути виконаним не з вини позивача. Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 в справі № 280/4172/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 та, крім іншого, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Запорізької області від 29.04.2020 № 741 к про її звільнення з посади прокурора відділу прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області. Цим же рішенням позивача поновлено в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді, з якої її звільнено, з 19.05.2020.При цьому, своє рішення суд першої інстанції до негайного виконання не допустив, зазначивши, що «рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України...» . Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 вказане рішення суду змінено шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови. Крім того, цією ж постановою апеляційним судом зазначене рішення суду першої інстанції скасовано в частині поновлення позивача в Запорізькій обласній прокуратурі та прийнято нову постанову, якою поновлено позивача на посаді прокурора відділу прокуратури Запорізької області, тобто в органах прокуратури Запорізької області. Таким чином, рішення суду від 29.10.2020, в тому числі в частині поновлення позивача на посаді, набрало законної сили в день проголошення постанови апеляційної інстанції, тобто 13.05.2021 року. З огляду на викладене, в період часу з 29.10.2020 (момент ухвалення рішення суду першої інстанції) до 13.05.2021 (момент проголошення відповідної постанови апеляційним судом) рішення суду від 29.10.2020 в справі № 280/4172/20 законної сили не набрало, а тому і не підлягало виконанню в будь-якій його частині. Отже, підстав для відшкодування середнього заробітку за час затримки виконання цього рішення про поновлення на роботі за цей період, що передбачено ст. 236 КЗпП України, не має, оскільки рішення до 13.05.2021 не набрало законної сили, а тому і не підлягало виконанню. Таким чином, висновки суду щодо невірного обрання позивачем способу захисту свого права на відшкодування середнього заробітку за час втрати роботи є такими, що не ґрунтуються на обставинах справи.

У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі №280/4172/20 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме вирішено:

визнати протиправним та скасувати рішення другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №119 від 02.04.2020 про неуспішне проходження прокурором другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 атестації у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснення повноваження прокурора;

визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Запорізької області №741-к від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області з 18.05.2020;

поновити ОСОБА_1 в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області з 19.05.2020;

стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 19.05.2020 по 29.10.2020 в розмірі 122320,86 грн. (сто двадцять дві тисячі триста двадцять гривень 86 коп.) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства;

у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 постановлено:

апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Запорізької обласної прокуратури задовольнити частково;

рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року в адміністративній справі №280/4172/20 змінити шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови;

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково;

рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року в адміністративній справі №280/4172/20 скасувати в частині поновлення ОСОБА_1 в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області з 19.05.2020 року та в цій частині прийняти нову постанову.

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області та органах прокуратури Запорізької області з 18.05.2020 року;

в іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року в адміністративній справі №280/4172/20 залишити без змін.

Позивач вважаючи, що має право на отримання середнього заробітку за період з 30.10.2020 по 13.05.2021, звернулась з даним позовом до суду.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Основного закону України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частина 1 ст.129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці у заробітку за час затримки.

Відповідно до висновку Верховного Суду, відображеного у постанові від 30 квітня 2020 року у справі №260/1424/18 негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Також судом апеляційної інстанції враховано висновок Верховного Суду, відображений у п. 35-37 постанови від 21 жовтня 2021 року по справі №640/19103/19 та у п. 46-49 постанови від 11 листопада 2021 року у справі № 260/4470/20, відповідно до яких відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.

У п. 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі ст. 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 820/2894/16. Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що нормами КЗпП України чітко розмежовано підстави стягнення «середнього заробітку за час вимушеного прогулу», який згідно норм ч. 2 ст. 235 КЗпП України стягується одночасно із ухваленням рішення про поновлення незаконно звільненого працівника, та підстави стягнення «середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі», який за нормами ст. 236 КЗпП України стягується за період затримки виконання рішення уповноваженого органу про поновлення на роботі.

Аналогічний правовий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі № 821/1678/16 і апеляційний Суд у цій справі не вбачає підстав відступати від неї.

Судом встановлено, що період, щодо якого звернулась позивач з позовом у даній справі, не відноситься до періоду, за який підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, а є періодом, за який підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі №280/4172/20 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме вирішено: визнати протиправним та скасувати рішення другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур №119 від 02.04.2020 про неуспішне проходження прокурором другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 атестації у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснення повноваження прокурора; визнати протиправним та скасувати наказ прокурора Запорізької області №741-к від 29.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області з 18.05.2020; поновити ОСОБА_1 в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області з 19.05.2020; стягнути з Запорізької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 19.05.2020 по 29.10.2020 в розмірі 122320,86 грн. (сто двадцять дві тисячі триста двадцять гривень 86 коп.) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства; у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.05.2021 постановлено: апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Запорізької обласної прокуратури задовольнити частково; рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року в адміністративній справі №280/4172/20 змінити шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови; апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково; рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року в адміністративній справі №280/4172/20 скасувати в частині поновлення ОСОБА_1 в Запорізькій обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області з 19.05.2020 року та в цій частині прийняти нову постанову, якою поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області та органах прокуратури Запорізької області з 18.05.2020 року; в іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 року в адміністративній справі №280/4172/20 залишити без змін.

Отже, 30.10.2020 у відповідача виник обов`язок видати наказ про поновлення позивача на посаді з 19.05.2020, виплатити середній заробіток з 19.05.2020 по 29.10.2020.

В даному випадку відповідач допустив затримку виконання рішення у справі №280/4172/20.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право відповідно до статті 236 КЗпП України на виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення у справі №280/4172/20 за період з 30.10.2020 по дату поновлення на роботі, проте позивач до суду з такими вимогами не зверталась, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Доводи скаржника щодо помилкового застосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин ст. 236 КЗпП України, оскільки порушене право позивача, визначене ст. 235 КЗпП України, так і не було відновлено в повному обсязі, є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи. Враховуючи, що згідно з рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.10.2020 по справі №280/4172/20 поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримки публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, що поширює свою діяльність на Запорізьку область, прокуратури Запорізької області та органах прокуратури Запорізької області з 18.05.2020 року та стягнуто на користь позивача з середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 19.05.2020 по 29.10.2020 в розмірі 122320,86 грн. з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений ч. 2 ст. 235 КЗпП України, розрахований та стягнутий судом у справі № 280/4172/20.

Отже, в даній справі за наявності судового рішення про поновлення на посаді, яке не виконано, судом апеляційної інстанції вірно застосовано ст. 236 КЗпП України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.01.2022 в адміністративній справі №280/9843/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст постанови складено 24 червня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва