Справа № 380/11169/20
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/11169/20 пров. № А/857/12536/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Золочівводоканал» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Міського комунального підприємства «Золочівводоканал» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Лунь З.І.,

час ухвалення рішення: 12:38:43,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення: 18.05.2021,

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство «Золочівводоканал» (далі - МКП «Золочівводоканал») звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21.07.2020, згідно з яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій(штрафу) на суму 180603,64 грн за затримку сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що таке постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що саме наявність чотирьох укладених договорів про взаєморозрахунки на загальну суму 1021563,13 грн та взяття на себе зобов`язання сторонами договорів не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій щодо погашення заборгованості відповідно до пп. 2 п. 9 договорів, а також те, що вказані договори станом на 31.12.2017 не були профінансовані державою, станом на 01.01.2018 по МКП «Золочівводоканал» виник податковий борг по сплаті податку на додану вартість в розмірі не профінансованої державою різниці в тарифах 1021563,13 грн. Це в свою чергу спричинило неможливість проведення у січні 2018 року своєчасної оплати поточного платежу з податку на додану вартість та заборгованості, що виникла не з вини підприємства, в повному обсязі та в подальшому спричинило порушення термінів сплати податку на додану вартість за лютий, березень-серпень 2018 року, що є предметом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її з підстав, що у ній наведені.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку МКП «Золочівводоканал» з питань своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

За наслідками проведеної камеральної перевірки складено акт про результати камеральної перевірки з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання від 30.06.2020 №349/50.4-08/05514287 (далі Акт перевірки), яким встановлено, що позивач сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання в розмірі 903018,20 грн із затримкою більше 30 календарних днів, чим порушено п.57.1, 57.3 ст.57 ПК України.

На підставі Акта перевірки відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755- IV (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Як передбачено п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Вимогами п.п 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд дійшов вірного висновку, що платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу за порушення строку сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, передбаченого ст. 126 Кодексу, в залежності від кількості днів затримки сплати узгодженої суми грошових зобов`язань з дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Згідно Акта перевірки позивачем сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 903018,20 грн, із затримкою більше 30 календарних днів.

На підставі встановленого в Акті перевірки, відповідно до ст. 126 ПК України, відповідач виніс оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення, яким позивача зобов`язано сплати штраф у розмірі 20% на суму 180603,64 грн.

Як вірно зазначено судом, не сплачене позивачем у встановлений законодавством строк узгоджене грошове зобов`язання є сумою податкового боргу платника податків. А тому штрафні санкції, передбачені п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, який діяв на момент вчинення правопорушення, нараховуються на загальних підставах, як на несвоєчасно сплачені узгоджені суми податкових зобов`язань.

Враховуючи наведене, вірним є висновок суду, що узгоджені грошові зобов`язання з податку на додану вартість позивачем були сплачені з затримкою, тому застосування до нього штрафних санкцій у сумі 180603,64 грн на підставі п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України є правомірним.

Колегія суддів також вважає вірним висновок суду, що доводи позивача щодо того, що штрафні санкції, застосовані до нього на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є протиправним, оскільки при його нарахуванні не було враховано, що несвоєчасна сплата грошових зобов`язань з податку на додану вартість відбулася не з вини МКП «Золочівводоканал», а через те, що державою не було виконано обов`язку щодо перерахування субвенції, що позбавило позивача можливості розрахуватися по боргових зобов`язаннях перед бюджетом з податку на додану вартість - не є підставою для звільнення платника податків від обов`язку вчасної сплати встановлених чинним законодавством податків та не виклює відповідальності за неналежне виконання цих обов`язків та не спростовують правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Також слід зазначити, що відсутність у платника податків коштів не звільняє від обов`язку платника податків сплачувати узгоджені грошові зобов`язання.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 12.03.2019 у справі №804/20015/14.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно застосував штрафні санкції до позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги не підлягали до задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Золочівводоканал» залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 380/11169/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 29.06.2022.