Справа № 160/5657/22
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року Справа № 160/5657/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в письмовому провадженні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Дніпровського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Заверухи Наталі Іванівни, третя особа - Центральне управління Національного антикорупційного бюро України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
18.04.2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора Дніпровського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Заверухи Наталі Іванівни (далі - відповідач), третя особа - Центральне управління Національного антикорупційного бюро України, в якій просить:
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.04.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
04.05.2022 року від представника Національного антикорупційного бюро України до суду надійшла заява закриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2022 року у задоволенні заяви Національного антикорупційного бюро України про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Дніпровського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Заверухи Наталі Іванівни, третя особа - Центральне управління Національного антикорупційного бюро України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Ухвалою суду від 26.04.2022 року відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2022 року направлена відповідачу на адресу, вказану в позовній заяві, проте до суду повернувся конверт з відміткою поштового відділення про повернення «за закінченням терміну зберігання».
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 28.01.2021 року у справі № 820/1400/17 зазначив, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем, на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі свідоцтва, посвідченому нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Заверухою Н.І. від 27.02.2019 року зареєстрованому в реєстрі під № 159, на праві власності належить наступне майно: нежитлові приміщення № І, НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 , технічний опис майна: в житловому будинку літ. А-5 в підвалі нежитлове приміщення № І поз. 1-3 заг. пл. 41,1 кв.м.; на І поверсі приміщення № НОМЕР_3 поз. 1-10 заг. пл. 94,7 кв.м., яке придбане 18.01.2019 р. на електронних торгах, що підтверджується актом про проведені електронні торги від 14.02.2019 р., проведених в рамках виконавчого провадження № 56843670 щодо стягнення з гр. ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».
Виконавче провадження, в рамках якого були проведені електроні торги, закінчено.
- номер запису про обтяження: 30470233;
- дата, час державної реєстрації: 13.01.2005 року 11:28:50;
- державний реєстратор: приватний нотаріус Заверуха Наталя Іванівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область;
- підстава виникнення обтяження: лист, серія та номер: 06-9305-01, виданий 28.12.2004 року;
- видавник: Генеральна прокуратура України, слідчий С.С. Гогільчин;
- підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу);
- індексний номер: 45715540 від 27.02.2019 10:14:38;
- приватний нотаріус Заверуха Наталя Іванівна, Дніпровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська область;
- вид обтяження: арешт нерухомого майна.
Відомості про реєстрацію до 01.01.2013р.:
Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 1603822, 13.01.2005 11:28:50, реєстратор: Перша Дніпровська державна нотаріальна контора, Дніпровський міський нотаріальний округ, опис предмета обтяження: 135,8 кв.м.
Отже, судом встановлено, що 13.01.2005 року Першою Дніпропетровської державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені відомості про арешт, накладений на нежитлове приміщення загальною площею 135,8 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 .
Підставою для накладення арешту був лист Генеральної прокуратури України №05-9305-01 від 28.12.2004 року (слідчий Гогільчин С.С.).
17.04.2014 року попередній власник нерухомого майна ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Генеральна прокуратура України про зобов`язання відповідача внести відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття арешту з нежитлового приміщення загальною площею 135,8 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_3 , яке належить позивачу на праві приватної власності.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 року у справі №804/5501/14 адміністративний позов ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Генеральна прокуратура України про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Зобов`язано Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції внести відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про зняття арешту з нежитлового приміщення загальною площею 135,8 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.04.2015 року у справі №804/5501/14 залишено без змін зазначену вище постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 року.

В постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 року у справі №804/5501/14, крім іншого, зазначено, що встановленим є той факт, що слідчий ОВС Гогільчин С.С. постанови про накладення арешту на нежитлове приміщення, загальною площею 135.8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , не виносив, а отже підстави для накладення арешту не було. Відповідач щодо цієї обставини не заперечував. На час судового розгляду справи та винесення рішення, арешт з нерухомого майна позивача не знятий.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2014 року у справі №804/5501/14 та скасування арешту нерухомого майна, матеріали адміністративної справи, що розглядається, не містять.

27.12.2016 року на запит Центрального (Кіровського) відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Перша Дніпровська державна нотаріальна контора Дніпровського міського нотаріального округу направила лист Генеральної прокуратури України від 28.12.2004 року № 06-9305-01, що був підставою для обтяження.

З аналізу вказаного листа встановлено, що Генеральною прокуратурою України здійснювалось розслідування кримінальної справи № 49-964 за обвинуваченням третіх осіб (гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) за вчинення злочинів передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України і в цьому листі міститься припущення про те, що слідством або судом може бути накладено арешт на ряд об`єктів нерухомості, в тому числі і на майно зазначене вище

В матеріалах справи наявний лист слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України від 01.03.2017 року №23/1/2-14015-97, яким повідомлено, що слідчим в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України Гогільчиним С.С., у ході розслідування кримінальної справи №49-964, на адресу першої державної нотаріальної контори міста Дніпропетровська направлено лист №06-9305-01 від 28.12.2004 року, яким накладено заборону на проведення нотаріальних дій з об`єктами нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 на загальну площу 135,8 кв.м. Після чого рішення щодо накладення арешту на вказане майно не приймалось.

В листі Генеральної прокуратури України від 01.03.2017 року №23/1/2-14015-97 вказано, що у подальшому вказана кримінальна справа об`єднана з кримінальною справою №49-800, відомості щодо якої 05.11.2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000398 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 368, ч.2 ст.15 і ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000398 рішення щодо накладення арешту на вказане майно не приймалось.

З аналізу вказаного листа Генеральної прокуратури України від 01.03.2017 року №23/1/2-14015-97, судом встановлено, що в рамках кримінального провадження слідчим Генеральної прокуратури не приймалось рішення про накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 135,8 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 .

Також, судом з`ясовано, що позивач звертався до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва Хайнацького Є.С. від 08.09.2021 року у справі №757/48136/21-к, провадження: 1-кс-42962/21 було прийнято рішення про відмову у відкритті провадження за клопотанням гр. ОСОБА_1 про скасування арешту з майна, у зв`язку з непідсудністю справи, оскільки справу було передано до Національного антикорупційного бюро (НАБУ), що й було підтверджено апеляційною інстанцією в рішенні від 23.12.2021 року.

Зважаючи на вказану підсудність, ОСОБА_1 звернувся до Вищого антикорупційного суду з клопотанням про скасування арешту, але 16.02.2022 року в рамках справи № 991/821/22 ОСОБА_1 відмовлено в задоволені клопотання з підстав відсутності процесуального документу щодо накладення арешту на спільне майно та підтверджено, що орган розслідування не приймав жодних процесуальних рішень про накладення арешту на спірне майно.

Судом у мотивувальній частині рішення суду встановлено: «як вбачається зі змісту листа № 06-9305-01 від 28.12.2004 року слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України С.С. Гогільчин в рамках кримінальної справи №49-800 не накладав будь-якого арешту, а виключно просив «заборонити проведення нотаріальних пій», правовий зміст чого не тотожній змісту поняття «накладення арешту», яке було передбачене статтею 126 КПК 1960 року, під час дії якого розслідувалась кримінальна справа № 49-800.

Тобто зазначення такого виду обтяження як «арешт майна» не відповідає фактичному змісту листа № 06-9305-01 від 28.12.2004, а відтак слідчий суддя вважає, що у даному випадку не доведено фактична наявність арешту майна, придбаного у 2019 році заявником. Загалом суду не надано будь-якого процесуального документа, яким би слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України С.С. Гогільчин накладав арешт на майно.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постанови про накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 135,8 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , в рамках кримінального провадження не виносилось, у відповідності до вимог Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що на час внесення відомостей про арешт нерухомого майна, належного позивачу до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, діяло Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 № 85/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 р. за № 364/3657.

Відповідно до п. 1.1 Положення Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти; видані витяги з Реєстру заборон.

Пунктом 2.1 Положення передбачено, що підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у зв`язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна; судами і слідчими органами - у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» №1878-VI від 11.02.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01.01.2013 року органами державної реєстрації прав, якими є реєстраційні служби територіальних органів юстиції.

Абзацом 1 пункту 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» в редакції від 11.02.2010 року №1878-VІ, встановлено, що державна реєстрація в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек, надання інформації із зазначених реєстрів здійснюється до 1 січня 2013 року.

Отже, Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державний реєстр іпотек та Державний реєстр обтяжень рухомого майна з 1 січня 2013 року втратили чинність як самостійні реєстри.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року (далі - Закон №1952).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 2 Закону №1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 2 Закону №1952 Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Згідно частини 1 статті 5 Закону №1952 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно статті 6 Закону №1952 організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Частина 1 ст. 10 Закону №1952 передбачає, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

За приписами пунктів 1, 2, 3 частини третьої цієї статті державний реєстратор, зокрема:

- встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

- перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

- під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону №1952 державній реєстрації прав підлягає, зокрема, арешт.

Оскільки судом встановлено, що судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постанови про накладення арешту на нежитлове приміщення загальною площею 135,8 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_3 , в рамках кримінального провадження не виносилось, у реєстратора були відсутні підстави для реєстрації арешту нерухомого майна на підставі листа Генеральної прокуратури України №05-9305-01 від 28.12.2004 року (слідчий Гогільчин С.С.).

При цьому, суд звертає увагу, що рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Заверухи Наталі Іванівни про арешт нерухомого майна №45715540 від 27.02.2019 року прийнято після набрання чинності Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 04.06.2014 року у справі №804/5501/14, яким встановлено протиправність накладення арешту на вказане нерухоме майно за рішенням №1603822 від 13.01.2005 року.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Заверухи Наталі Іванівни про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 101 та адресою нежитлового приміщення: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вулиця Пушкіна Генерала, будинок 1-Б, №45715540 від 27.02.2019 року підлягає скасуванню, як протиправне.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Заверухою Наталією Іванівною, відтак, з метою ефективного відновлення прав позивача, суд вважає за необхідне покласти обов`язок по зняттю арешту з нерухомого майна саме на приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Заверуху Наталію Іванівну.

Відповідно до Єдиного реєстру нотаріусів, доступ до якого є загальнодоступним, Заверуха Наталія Іванівна є діючим нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, свідоцтво №8645, регіон: Дніпропетровська область, адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Старокозацька, буд. 80, прим. 3, тел.: НОМЕР_2 .

Стосовно встановлення способу відновлення порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 року у справі №910/10963/19 викладено наступну правову позицію, відповідно до якої:

- пункт 75.4 - відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав);

- пункт 75.5 - у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судових рішень у даній справі), на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав);

- пункт 75.6. - з 16.01.2020 року такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому доводи скаржників про необхідність застосування позивачем такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права касаційним судом відхиляються;

- пункт 75.8. - виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952;

- пункт 75.9. - аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19.

Таким чином, позовна вимога щодо скасування арешту є некоректною, оскільки скасуванню підлягає державна реєстрація обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою забезпечення ефективного поновлення у правах позивача, з урахуванням положень абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV, яка визначає, зокрема, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та додатково припинити обтяження нерухомого майна, накладене на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №45715540 від 27.02.2019 року.

Відповідна правова позиція щодо відновлення порушеного права викладена в постанові Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №160/6762/21.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 15.04.2022 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог - 496,20 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 246, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до державного реєстратора Дніпровського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Заверухи Наталі Іванівни (вул.Старокозацька, буд.80, прим. 3 м. Дніпро, 49000), третя особа - Центральне управління Національного антикорупційного бюро України (вул. Василя Сурикова, 3, м. Київ, 03035) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Заверухи Наталі Іванівни про арешт нерухомого майна №45715540 від 27.02.2019 року за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна №101 та адресою нежитлового приміщення: АДРЕСА_3 , належного на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Скасувати державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 101 та за адресою: АДРЕСА_3 , належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладеного на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Заверухи Наталі Іванівни про арешт нерухомого майна №45715540 від 27.02.2019 року.

Припинити обтяження нерухомого майна за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна № 101 та за адресою: АДРЕСА_3 , належного на праві приватної власності ОСОБА_1 , накладеного на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Заверухи Наталі Іванівни про арешт нерухомого майна №45715540 від 27.02.2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок державного реєстратора Дніпровського міського нотаріального округу приватного нотаріуса Заверухи Наталі Іванівни на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова