Справа № 802/1840/18-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1840/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

27 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Державний кадастровий реєстратор управління Держгеокадастру у Вінницькій області Будковська Тетяна Володимирівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Державний кадастровий реєстратор управління Держгеокадастру у Вінницькій області Будковська Тетяна Володимирівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скарг, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року скасовано, а провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Державний кадастровий реєстратор управління Держгеокадастру у Вінницькій області Будковська Тетяна Володимирівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії закрито.

Закриваючи провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки в даному випадку спір стосується щодо відповідності меж земельних ділянок які належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а тому має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав позивача, що виникають із земельних відносин та за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, а також захисту приватного інтересу позивача

Не погоджуючись з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року, позивачем подано касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила її скасувати та направити справу на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року скасовано.

Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Приймаючи вказану постанову, Верховний Суд виходив з того, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 будь яке речове право на зазначені земельні ділянки не зареєстроване, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку, що спірні відносини не є приватноправовими, а тому постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду підлягає скасуванню.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2022 року призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 21 червня 2022 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який був нею придбаний 03.03.2016 з електронних торгів.

Згідно листа Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 14.06.2018 за вих. № 1041, за вищевказаним будинковолодінням, рахується земельна ділянка загальною площею 0,1642 га.

З метою реалізації права на безоплатну передачу у власність (приватизацію) земельної ділянки, на який знаходиться вищезазначена садиба позивач звернулась до Стрижавської селищної ради з заявами про надання їй дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішеннями № 29 від 27 квітня 2016 року та № 47 від 25 січня 2017 року Стрижавською селищною радою позивачу надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою орієнтовною площею 0.15 га., в тому числі для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,0142 га.

Згодом, за замовленням позивача, на виконання умов договору № 207 від 17.05.2016 ПП ЦЕП Сервіс-Центр виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та подано Державному кадастровому реєстратору Відділу у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з проханням зареєструвати земельні ділянки площею 0.15 га та 0.0142 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, рішенням № РВ-017 від 25.04.2017 Державного кадастрового реєстратора Відділу у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :02:003:0356. Площа співпадає на 99.7006% .

Також, рішенням № РВ-017 від 25.04.2017 Державного кадастрового реєстратора позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: Перетин ділянок з ділянкою :02:003:0355 Площа співпадає на 4.7092 %. Перетин ділянки з ділянкою :02:003:0356. Площа співпадає на 41.3901 %.

Рекомендовано звернутися в ТОВ "Юридично-земельний союз "Альянс", який розробляв Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 06.07.2016, кадастровий номер :02:003:0355 та :02:003:0356, для узгодження та виправлення координат даних земельних ділянок, або внесення змін в координати земельної ділянки, яку необхідно внести в базу НКС.

10.05.2018 року представником позивача на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо дати проведення державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356, а також інформацію щодо підстав, які зумовили вчинення відповідних реєстраційних дій. Крім того, просив повідомити причини за яких Державним кадастровим реєстратором станом на час надсилання даного адвокатського запиту не скасовано Державну реєстрацію вищезазначених земельних ділянок на підставі підпункту 2 пункту 114 Порядку №1051.

У відповідь на адвокатський запит від 10.05.2018, відповідачем листом від 21.05.2018 за вих. №505/405-18-0.20 повідомлено представнику позивача, що поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером:

- :02:003:0355 було відкрито 25.07.2016, Державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області Будковською Т.В., адреса земельної ділянки: АДРЕСА_1 , цільове призначення - 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня;

- :02:003:0356 було відкрито 25.07.2016 Державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області Будковською Т.В., адреса земельної ділянки: Вінницька область, Вінницький район, смт. Стрижавка, провулок Першотравневий, З, цільове призначення - 01.03 Для ведення особистого селянського господарства. Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

Технічне завдання документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356 було погоджене розробником даної документації ТОВ "Юридично- земельний союз "Альянс"" в особі директора Красніцького А.В.

Інформації про наявність у Відділі у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 на території Стрижавської селищної ради Вінницького району, Вінницької області не виявлено.

Також, повідомлено, що незастосування до даних правовідносин положень підпункту 2 п. 114 Порядку №1051 зумовлено тим, що відповідач не володіє інформацією чи є присутня вина заявника (тобто гр. ОСОБА_1 ) щодо відсутності державної реєстрації речового права на вище вказані земельні ділянки.

В подальшому позивач, з`ясувавши, що подана ОСОБА_1 технічна документація не відповідає вимогам нормативних актів, 15.05.2018 звернулась до відповідача зі скаргою, в якій просила скасувати державну реєстрацію земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356. Разом з тим, вищезазначена державна реєстрація земельних ділянок залишилась не скасованою.

На переконання позивача вказана державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356 відбулась на підставі документації із землеустрою, яка містить недостовірні дані про земельну ділянку та виготовлена з порушенням положень законодавства України, в зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356, що розташовані в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області була проведена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , яка не відповідає вимогам законодавства, чинного на час проведення реєстраційних дій., а тому відповідачем було прийнято спірне рішення, у зв`язку з чим є всі підстави для його скасування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру встановлюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Згідно з статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У відповідності до положень статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За приписами частини десятої статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у ДЗК.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07.07.2011 державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до вимог частини першої статті 9 цього Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною четвертою цієї статті передбачено, що державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

У відповідності до ч.2 статті 24 даного Закону, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною третьою, п`ятою статті 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності). Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

При цьому, згідно з вимогами частини шостої цієї статті підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Аналогічні приписи містяться й у Порядку № 1051.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в ході дослідження доданих до заяв ОСОБА_2 від 18.04.2017 документів, державним кадастровим реєстратором виявлено перетин ділянок, які бажає зареєструвати позивач з ділянками :02:003:00356 та :02:003:00355, зареєстрованими в ДЗК за заявою третьої особи ОСОБА_1 . Площа співпадає на 99,7% та 41,39% (накладка) відповідно; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Також, виявлено невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :02:003:0356. Площа співпадає на 99.7006%; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Так, з 01.01.2013 відповідно до Закону України "Про державний земельний кадастр" розпочато ведення земельного кадастру в автоматизованій системі, а саме - запрацювала Національна кадастрова система (НКС). Система забезпечує діяльність Держземагентства щодо реєстрації земельних ділянок та надання витягів про наявну реєстрацію. Також Національна кадастрова система забезпечує обмін інформацією в автоматичному режимі з органом, що здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно - Укрдержреєстром. Національна кадастрова система містить відповідні інструкції користувача по роботі з Національною кадастровою системою для ведення земельного кадастру в автоматизованій системі.

При опрацюванні документів позивача були виявлені помилки, які полягали у невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

У зв`язку з чим, вказані обставини слугували підставою для прийняття рішень про відмову позивачу у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

З огляду на встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний кадастровий реєстратор, приймаючи 25.04.2017 рішення про відмову ОСОБА_2 у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, належним чином обґрунтував свої рішення.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи причиною того, що позивач не може безперешкодно внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру стосовно земельних ділянок, на яких розташовано належне їй на праві власності нерухоме майно, є те, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), за результатами якої за заявою ОСОБА_1 були внесені відомості про земельні ділянки за кадастровими номерами :02:003:00356 та :02:003:00355 до ДЗК, була складена з порушеннями вимог чинного законодавства і не дозволяла чітко і точно визначити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Таким чином, порушення мали місце при реєстрації ОСОБА_1 у ДЗК земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:00356 та :02:003:00355, які зареєстровані в Державному земельному кадастрі на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно ч.2 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності: шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

В свою чергу, частинами 3-7, 9-10 вказаної статті ЗК України передбачено, що сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4). Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. (ч. 5). Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (ч. 6). Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування (ч. 7). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9). Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (ч. 10).

Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно відповіді відповідача, наданої на адвокатський запит представника відповідача, земельні ділянки за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , були сформовані 25.07.2016 на підставі технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , яка була розроблена ТОВ Юридично-земельний союз Альянс. Згодом, до поземельної книги на підставі заяви гр. ОСОБА_1 внесені зміни щодо місця розташування вищезазначених земельних ділянок та зазначено місце розташування: АДРЕСА_1 . інформація про форму власності відсутня. Речові права на них не зареєстровані.

Так, пунктом 6 Порядку ведення Державного земельного кадастру №1051, в редакції чинній станом на 25.07.2016 (дата звернення третьої особи-1 до державного реєстратора) визначено повноваження державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів до яких, окрім іншого, належить: 1) внесення до Державного земельного кадастру геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно-територіальних одиниць (змін до них), індексної кадастрової карти кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць (змін до неї) та відомостей про кадастрове зонування земель в межах території України (змін до них); відомостей (змін до них) про землі в межах державного кордону, територій Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, про інші об`єкти Державного земельного кадастру, розташовані за межами адміністративно-територіальних одиниць, а також надання відмови у їх внесенні; 2) здійснення реєстрації: заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; 3) проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.24 Закону України Про Державний земельний кадастр державний кадастровий реєстратор перевіряє відповідність документів вимогам законодавства, невідповідність вимогам законодавства поданих документів є згідно ч.6 ст.24 цього Закону підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

Вимоги до документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, встановленні ст.22 цього же Закону і зазначають, що документи мають відповідати таким вимогам:

- текст документів має бути написаний розбірливо;

- документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст;

- документи мають відповідати законодавству.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку (ч. 1 ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр).

Частиною 3 ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр визначено, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

- особі, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

- власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

- органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Згідно п.111 Порядку №1051 відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку.

Вимоги щодо технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановленні ст.55 Закону України Про землеустрій, а саме ч.9 цієї статті визначено, що у випадку якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до ч.10 ст.55 цього Закону включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до дчи бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, а також захисту приватного інтересу позивача

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем до суду першої інстанції було надано належним чином завірені копії реєстраційних справ по земельним ділянкам :02:003:0355 та :02:003:0356.

Так, при досліджені вказаних реєстраційних справ, судом першої інстанції було встановлено, що Технічна документація, яка надана відповідачем, та яка була підставою для формування земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356 не відповідає цим вимогам законодавства.

Так, судом встановлено, що на титульному аркуші вказаної технічної документації, виготовленої ТОВ "Юридичнщ-земельний союз "Альянс" на замовлення ОСОБА_1 , а також в пояснювальній записці, заяві з проханням виготовити технічну документацію, технічному завданні на встановлення меж зазначено ідентифікуючі ознаки громадянина, який звернувся за виготовленням цієї документації та є землекористувачем, а саме: " ОСОБА_1 "(а.с. 181, 184, 185).

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що як було встановлено в суді першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи додане до технічної документації рішення Стрижавської селищної ради 5 сесії 22 скликання від 25.04.1996 містить інформацію про наділення земельної ділянки розміром 0.44 га ОСОБА_1 .

Також, з доданого до технічної документації копії з плану БТІ буд. АДРЕСА_1 за 1992 рік неможливо встановити хто є власником цього будинку, що суперечить ст.22 Закону України "Про Державний земельний кадастр та п. 67 Порядку № 1051, оскільки текст документів, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, має бути написаний розбірливо.

Більше того, судова колегія звертає увагу, що ще одним суттєвим недоліком технічної документації є те, що акт приймання-передачі межових знаків на зберігання складений ТОВ "Юридичнщ-земельний союз "Альянс" ще 07 червня 2010 року, тобто до того як ОСОБА_1 звернувся за виготовленням цієї технічної документації (технічне завдання погоджено 06 липня 2016 року), що суперечить п. й ч.10 ст.55 Закону України "Про землеустрій", оскільки не містить актуальну, на час виготовлення технічної документації, інформацію.

Зазначені обставини підвереджуються в тому числі наступними документами, а саме: абрис зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_1 , кадастрового плану земельної ділянки, плану обмежень земельної ділянки не містять дійсного переліку власників (користувачів) суміжних земельних ділянок станом на 06.07.2016, позаяк у вказаному переліку відсутнє прізвище ОСОБА_2 , що суперечить п. з ч.10 ст.55 Закону України "Про землеустрій".

За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376. закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Відповідно до частин першої, другої статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами: відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі формування нових земельних ділянок, погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України та включають в себе копії правовстановлюючих документів на обєкти нерухомого майна,які розташовані на земельній ділянці, план меж із зазначенням власників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок, акт приймання-передачі межових знаків тощо, станом на час виготовлення документації із землеустрою (ч. 1,2,3 ст. 50, ст.55 Закону України Про землеустрій).

Тобто, наявність розбіжності у даті акту приймання-передачі межових знаків від 07.06.2010 та кадастрових планів з відображенням меж земельних ділянок та суміжних землекористувачів станом на 06.07.2016 є підставою для відмови у прийнятті таких документів.

Крім того, як вже було встановлено вище, з 03.03.2016 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 набула ОСОБА_2 .

В той же час, в технічній документації із землеустрою, яка стала підставою для реєстрації земельних ділянок та присвоєння кадастрових номерів :02:003:0355 та :02:003:0356, місце розташування яких первинно зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній документ про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 ). ОСОБА_1 надано копію свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 .

При цьому, зміни які внесені пізніше за заявою ОСОБА_1 щодо місця розташування цих ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , не усувають розбіжностей допущених у технічній документації із землеустрою, адже остання розроблялась саме щодо земельних ділянок розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, жодного рішення про надання земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 технічна документація не містить.

Колегія суддів також звертає увагу, що додані відповідачем до матеріалів справи копії реєстраційних справ по вказаним земельним ділянкам взагалі не містять плану меж, абрисів та технічної документація із землеустрою за адресою: АДРЕСА_2 . Також, колегія суддів зауважує, що вищенаведених доказів в підтвердження своєї позиції ОСОБА_1 не надав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 не відповідає вимогам законодавства, внесення змін щодо місця розташування земельних ділянок не усуває недоліків цієї документації.

Так, сформувавши земельні ділянки за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356, тобто визначивши їх розмір та межі, первинно за місцем розташування за адресою АДРЕСА_1 , а потім змінивши їх місце розташування на адресу АДРЕСА_2 , технічно позбавили позивача права сформувати земельну ділянку (ділянки) та приватизувати земельні ділянки під її будинком АДРЕСА_1 , адже перетин ділянок з ділянкою :02:003:0356, площа співпадає на 99,7006 %, а з :02:003:0355, площа співпадає на 4,7092%, перетин ще з :02:003:0356, площа співпадає на 41,3901% (а.с.19).

Крім того, доказом таких порушень є відповідь на скаргу ОСОБА_2 , яка нею подавалась в порядку ст.68 Закону України «Про землеустрій» до Кваліфікаційної комісії Держгеокадастру, якою підтверджені викладені у сказі обставини та встановлено грубе порушення сертифікованим інженером - землевпорядником ОСОБА_3 вимог положень нормативно-правових актів у сфері землеустрою при складанні технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 .

Підсумовуючи встановлені вище обставини справи суд дійшов до висновку, що державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356, що розташовані в смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області була проведена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 , яка не відповідає вимогам законодавства, чинного на час проведення реєстраційних дій.

Також, як було встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 не зареєстрував речових прав на зазначені земельні ділянки.

Відповідно до абз. 3 ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника. Аналогічні за змістом положення відображені й в пп. 2 п.114 Порядку.

З матеріалів справи встановлено, що з моменту державної реєстрації зазначених земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356 , а саме з 25.07.2016 минуло понад два роки, натомість речове право на вказані земельні ділянки станом на час розгляду справи в суді залишилось не зареєстрованим.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи, що державна реєстрація земельних ділянок за кадастровими номерами :02:003:0355 та :02:003:0356 була проведена на підставі технічної документації, яка не відповідає вимогам законодавства, чинного на час проведення реєстраційних дій, а також беручи до уваги, що речове право на вказані земельні ділянки не зареєстровано з вини заявника ( ОСОБА_1 ), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для скасування державної реєстрації відповідних земельних ділянок.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, щодо задоволення позовних вимог.

При цьому, апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені ст. 317 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Натомість оскаржуване рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Граб Л.С.