Справа № 200/721/22
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року Справа№200/721/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

УСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Донецької обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 200/5099/21 про поновлення на посаді ОСОБА_1 за період з 15 вересня 2021 року по 14 грудня 2021 року у розмірі 53 790,08 грн.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається те, що рішення суду від 14.09.2021 у справі № 200/5099/21 в частині поновлення на посаді допущено до негайного виконання, але відповідач фактично поновив його на посаді 15.12.2021, у зв`язку з чим вважає, що відповідач повинен сплати на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, яким просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що правова підстава для набуття позивачем коштів відпала, а кошти за затримку виконання рішення суду будуть безпідставно набуті, оскільки рішення суду від 14.09.2021 у справі № 200/5099/21 скасоване за наслідками апеляційного розгляду справи.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувані докази.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Наказом керівника Донецької обласної прокуратури № 659-к від 24.03.2021 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Волноваської місцевої прокуратури та органів прокуратури Донецької області на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 200/5099/21 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасуванні наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним і скасовано наказ керівника Донецької обласної прокуратури № 659-к від 24.03.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Волноваської місцевої прокуратури Донецької області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Визнано протиправним і скасовано рішення № 19 кадрової комісії № 14 від 09.03.2021 року про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 прокурором Волноваської місцевої прокуратури Донецької області. Зобов`язано Донецьку обласну прокуратуру поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Волноваської місцевої прокуратури Донецької області з 27.03.2021 року. Стягнуто з Донецької обласної на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.03.2021 року до моменту фактичного поновлення на посаді в розмірі 55945,64 грн. У решті позовних вимог, відмовити.

Додатковим рішенням від 05.11.20212021 у справі № 200/5099/21 доповнено 5 абзац резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, шляхом зазначення «Стягнути з Донецької обласної прокуратури (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6, ідентифікаційний код 25707002) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27.03.2021 року до моменту фактичного поновлення на посаді в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 9404,69 грн».

Наказом керівника Донецької обласної прокуратури № 2893-к від 15.12.2021 скасовано наказ № 659-к від 24.03.2021 і поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Волноваської місцевої прокуратури та органів прокуратури Донецької області.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 апеляційні скарги Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року задоволено. Апеляційну скаргу Донецької обласної прокуратури на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 листопада 2021 року - задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення. Скасовано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року, додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 листопада 2021 року у справі № 200/5099/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасуванні наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Донецької обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасуванні наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

Відповідно до копій довідок відповідача від 15.04.2021 № 21-85-626 і від 02.06.2022 № 21-172ВИХ-22 позивач отримав 4110,29 грн за фактично відпрацьовані 4 дні в січні 2021 року і 8496,74 грн за 11 фактично відпрацьованих днів у лютому 2021 року. Також зазначено, що середньоденна заробітна плата становить 840,47 грн.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку на підставі статті 236 КЗпП України за затримку виконання рішення суду про поновлення на посаді, яке в наступному було скасовано.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частинами 1 та 8 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Приписами ст. 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній до 10.06.2021, було передбачено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній з 10.06.2021, установлено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Суд зазначає, що скасоване рішення суду не може викликати будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його скасуванням, та в будь-якому разі таке скасоване рішення не може породжувати право позивача на стягнення відповідних сум, передбачених положеннями статті 236 КЗпП України; інше розуміння правовідносин, що склалися між сторонами, та задоволення позову суперечитиме принципам справедливості судового розгляду.

Суд у своїх висновках виходить з того, що судовим рішенням, що набрало законної сили (постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 200/5099/21), не встановлено порушення трудових прав позивача під час його звільнення, яке визнано законним, правомірним та обґрунтованим.

Істотним для вирішення спору є те, що на момент розгляду цієї справи правові підстави у позивача вимагати виплати йому сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням, які формально виникли з ухвалення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі № 200/5099/21, відпали (припинили існувати).

Також принциповим у розумінні положень статті 236 КЗпП України є те, що право на передбачені цією статтею виплати існує та зберігається виключно в разі незаконності звільнення працівника. Тобто правовою метою цієї статті є додатковий захист трудових прав працівника, який незаконно звільнений.

У ситуації, коли правова мета та підстави застосування статті 236 КЗпП України спростовані іншим судовим рішенням, особа втрачає право вимагати здійснення передбачених нею виплат.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Отже, ураховуючи те, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 у справі № 200/5099/21 звільнення ОСОБА_1 із займаної посади визнано законним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку на підставі статті 236 КЗпП України.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 758/15415/15-ц.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Донецької обласної прокуратури (ідентифікаційний код: 25707002, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, буд. 6) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 29 червня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков