Справа № 340/2243/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2243/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області (вул. Паркова, б. 13, смт Голованівськ, Голованівський район, Кіровоградська область, 26500, )

до відповідача: Завалівська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області (вул. Соборна, б. 10, смт Завалля, Голованівський район, Кіровоградська область, 26334, )

про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в інтересах держави, в якому просить суд зобов`язати Завалівську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області вчинити дії та забезпечити проведення робіт з винесення в натурі (на місцевості) меж заповідного урочища місцевого значення «Сальківське» площею 66,3 га, що знаходиться в адміністративних межах смт. Салькове Завалівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, а також здійснення державної реєстрації прав на неї.

Ухвалою суду від 22 квітня 2022 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін та встановлено строки для вчинення сторонами процесуальних дій (а.с.53). У зв`язку з відсутністю фінансування суду на закупівлю поштових марок, відповідачем підтверджено отримання ухвали через електронну адресу 26.04.2022 (а.с. 54), копію позову направлено позивачем 18.04.2022 (а.с.45-46).

Відповідач у встановлений судом строк правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

У період з 13.06.2022 по 24.06.2022 року суддя перебував у щорічній відпустці.

Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Державним управлінням екології та природних ресурсів у Кіровоградській області з метою забезпечення охорони та збереження територій, заповітне урочище «Сальківське» площею 66.3 га, охоронним зобов`язанням від 19.04.2006 року передано під охорону Сальківській селищній раді, яка зобов`язалася зберігати його та дотримуватись екологічних вимог при використанні природних ресурсів у відповідності до Закону України «Про охорону навколишнього середовища» від 25.06.1991 № 1264-XII (далі по тексту Закон 1264-ХІІ) та провести відмежування заповідного об`єкта в натурі, оформлення його природоохоронною наочністю, нанесення на планово-картографічні матеріали.

За даними головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, межі земельної ділянки заповідного урочища місцевого значення «Сальківське» в натурі (на місцевості) не встановлювались, тобто Сальківська селищна рада не виконала взяте на себе зобов`язання.

Відповідно до Рішення Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 19.01.2021 року №61 територія Сальківської селищної ради увійшла до складу Завалівської селищної ради, а отже урочище «Сальківське» перебуває на території та у комунальній власності цієї громади, тому саме Завалівська селищна рада Голованівського району Кіровоградської області, як правонаступник, має здійснювати охоронні заходи щодо вказаного об`єкта природно-заповітного фонду задля його збереження.

Разом з цим, прокурором стверджується, що до даного часу Державною екологічною інспекцією, як контролюючим органом, чия компетенція поширюється на спірні правовідносини, не вжито заходів щодо зобов`язання вчинити визначені охоронні дії щодо вказаного об`єкта природно-заповітного фонду відносно Сальківської селищної ради (до 18.01.2021 року) та Завалівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (з 19.01.2021 року), як її правонаступника.

Доказів вжиття контролюючим органом відповідних заходів матеріали справи не містять.

Вказане свідчить про нездійснення суб`єктом владних повноважень захисту законних інтересів держави та, ураховуючи, що інтереси держави залишаються незахищеними, відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру та пред`явлення відповідного позову.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статею 13 Конституції України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до пунктів 2 та 3 статті 60 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 № 2456-XII (далі по тексту Закон 2456-XII) охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків. Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Частиною 3 статтею 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» від 05.02.2015 № 157-VIII визначено, що об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою. У разі об`єднання всіх територіальних громад одного району в одну об`єднану територіальну громаду все майно спільної власності територіальних громад такого району є комунальною власністю об`єднаної територіальної громади, а пов`язані з таким майном права та обов`язки належать об`єднаній територіальній громаді з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Заповідне урочище «Сальківське» розташовано на землях комунальної власності Завалівської селищної ради Голованівськуого району Кіровоградської області, яка є правонаступником Сальківської селищної ради, а відтак саме відповідач повинен здійснити охоронні заходи щодо збереження природно-заповідного фонду урочища.

Натомість, відповідно до відповіді головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 16.02.2022 року №571/290-22 на запит керівника Голованівської окружної прокуратури, на земельні ділянки під заповідним об`єктом заповідним урочищем «Сальківське» документація із землеустрою не розроблялася та не затверджувалась (а.с. 16).

Статтею 8 Закону 2456-XII визначено ряд основних засобів збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду забезпечується шляхом:

встановлення заповідного режиму;

організації систематичних спостережень за станом заповідних природних комплексів та об`єктів;

проведення комплексних досліджень з метою розробки наукових основ їх збереження та ефективного використання;

додержання вимог щодо охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду під час здійснення господарської, управлінської та іншої діяльності, розробки проектної і проектно-планувальної документації, землевпорядкування, лісовпорядкування, здійснення оцінки впливу на довкілля;

запровадження економічних важелів стимулювання їх охорони;

здійснення державного та громадського контролю за додержанням режиму їх охорони та використання;

встановлення підвищеної відповідальності за порушення режиму їх охорони та використання, а також за знищення та пошкодження заповідних природних комплексів та об`єктів;

проведення широкого міжнародного співробітництва у цій сфері;

проведення інших заходів з метою збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України (далі по тексту ЗК Ураїни) передбачено, формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельної ділянки здійснюється за проектом землеустрою. Наразі формування Земельної ділянки у розумінні ЗК України відповідачем не проведено.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст, відповідно до статті 19 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV (далі по тексту - закон № 858-IV), належать:

а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності;

б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом;

в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності;

г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм;

ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Держава делегувала відповідні повноваження у сфері охорони об`єктів територій природно-заповідного фонду органам місцевого самоврядування. Так, статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вiд 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі по тексту Закон № 280/97-ВР) визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить ряд делегованих повноважень, серед яких відповідно до підпункту 5 пункту б) частини 1 цієї статті, є організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників.

Враховуючи наведене вище, саме орган місцевого самоврядування, у віданні якого перебуває об`єкт природно-заповідного фонду, маючи законні підстави, зобов`язаний сприяти охороні та збереженню територій, піклуватись про дотримання охоронного режиму розміщеної на території пам`ятки природи шляхом здійснення робіт із землеустрою щодо відведення та винесення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки такого об`єкта.

Відповідно до статті 16 Конституції України обов`язком держави зокрема є забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України.

За приписами статті 5 № 1264-XII особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України. Державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямовується на забезпечення воєнної, зовнішньополітичної, державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, кібербезпеки України тощо (ч.4 ст.3 Закону України Про національну безпеку).

Чинним законодавством України об`єкти, що належать до природно-заповідного фонду, охороняються як національне надбання, щодо якого встановлено особливий режим охорони, відтворення і використання.

Відсутність закріплених на місцевості в установленому порядку меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду призводить до порушення вимог заповідного режиму. Відтак, охорона та збереження об`єктів та територій природно-заповідного фонду є пріоритетом та відповідно складає як державний так і суспільний інтерес.

Відповідно до частини 1 статті 62 Закону 2456-XII державний контроль за додержанням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється центральним органом державної влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів, посадовими особами служби державної охорони природно-заповідного фонду України та іншими уповноваженими законом державними органами.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала пасивна поведінка Державної екологічної інспекції.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При цьому, суд наголошує, що при розгляді заяв позивача, відповідач повинен вирішити заяву позивача, з урахуванням встановлених судом обставин, а також правової оцінки, наданої судом обставинам у цій справі.

Крім того суд звертає увагу сторін на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» №2145-ІХ від 24.03.2022 року доповнено Розділ Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України пунктами 27 та 28, якими визначено особливості регулювання та реалізації земельних відносини під час воєнного стану. Так, частиною 5 пункту 27 визначено заборону безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.47).

Відповідно до пункту 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Такі витрати позивачем у даній справі не понесені.

Керуючись статтями 77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області до Завалівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Завалівську селищну раду Голованівського району Кіровоградської області забезпечити проведення робіт з винесення в натурі (на місцевості) меж заповідного урочища місцевого значення «Сальківське» площею 66,3 га та здійснити державну реєстрацію прав на земельну ділянку, що знаходиться в адміністративних межах смт Салькове Завалівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, з урахуванням правової позиції та висновків суду у цій справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко