Справа № 420/17281/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суму штрафних санкцій у розмірі 51 000,00 грн. до Державного бюджету України,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суму штрафних санкцій у розмірі 51 000,00 грн. на підставі постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №29 від 23.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перевіркою, оформленою актом від 11.03.2021 № 412, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є особою, що ввела в обіг продукцію, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме черевики демісезонні «Old Navy», так як відсутня інформація про складові взуття, яка має зазначатися відповідно до п. 9 Технічного регламенту № 358 від 06.03.2019. За виявлене порушення постановою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 23.06.2021 № 29 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф згідно з п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач зазначає, що вказана постанова про накладення штрафних санкцій від 23.06.2021 № 29 отримана відповідачем 26.06.2021 року. Однак, до теперішнього часу в ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області немає інформації про сплату штрафних санкцій ФОП ОСОБА_1 .

За таких обставин, відсутність у Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області відомостей про сплату відповідачем штрафних санкцій, стала підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом, відповідно до ч. 5 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції», якою передбачено, що суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

Ухвалою суду від 06.12.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року провадження у адміністративній справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі №420/13880/21.

Ухвалою суду від 29.06.2022 року провадження у справі поновлено.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Так в березні 2021 р. ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області здійснено перевірку ФОП ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 характеристик продукції іграшок, взуття, електричного та електронного обладнання, в т.ч. низьковольтного. За наслідками перевірки була складена вимога, за якою в термін до 15.03.2021 ФОП ОСОБА_1 належало надати до Управління копії документів, в т.ч. про відповідність продукції вимогам Технічного регламенту.

На підставі наказу ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 03.06.2021 №1327 «Про проведення перевірки» та направлення на проведення перевірки від 03.06.2021 № 1214, посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області з 09.05.2021 по 14.06.2021 було проведено невиїзну перевірку характеристик продукції суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки характеристик продукції від 11.03.2021 № 412 (а.с.47-52).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є особою, що ввела в обіг продукцію, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме черевики демісезонні «Old Navy» (відсутня інформація про складові взуття, яка має зазначатися відповідно до п. 9 Технічного регламенту № 358 від 06.03.2019).

Постановою ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 23.06.2021 №29 на ФОП ОСОБА_1 накладено штрафні санкції у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51000 грн) за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» (а.с.55).

Вказану вище постанову відповідачем отримано26.06.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення відправлення (а.с.56).

Не погоджуючись з постановою від 23.06.2021 року №29 позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/13880/21 у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Вказане вище рішення від 14.12.2021 року по справі №420/13880/21 набрало законної сили 22.02.2022 року.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Преамбула до Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачає, що цей Закон встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції.

Дія цього Закону, відповідно до частини першої статті 2, поширюється на відносини щодо здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті.

Якщо технічними регламентами встановлено спеціальні вимоги щодо здійснення ринкового нагляду стосовно конкретних видів продукції, спрямовані на досягнення тих самих цілей, що й положення цього Закону, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів ринкового нагляду, що не охоплюються такими спеціальними вимогами. Якщо законами України та виданими відповідно до них нормативно-правовими актами встановлено спеціальні вимоги щодо контролю продукції, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів контролю продукції, які не охоплюються зазначеними спеціальними вимогами (ч. 2 ст.2 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).

Законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів (ч.1 ст.3 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» , з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).

Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Інформація про продукцію повинна містити: назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; дату виготовлення; відомості про умови зберігання; гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Інформація споживачеві повинна надаватися згідно із законодавством про мови.

Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Згідно із частиною першою статті 11 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов`язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та статті 12 цього Закону.

За п. 9 Технічного регламенту маркування матеріалів, що використовуються для виготовлення основних складових взуття, яке надходить для продажу споживачу, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 06 березня 2019 року № 358, на маркуванні має зазначатись інформація про матеріал відповідно до додатка 1 до цього Технічного регламенту, який становить не менше 80 відсотків площі верху взуття, підкладки та устілки, а також 80 відсотків об`єму зовнішньої підошви. Якщо немає жодного матеріалу, частка якого б перевищувала 80 відсотків, інформацію належить подавати про два основні матеріали, з яких виготовлено взуття.

Інформація про матеріал має наноситись на взуття. Виробник або його уповноважений представник може обрати визначені у додатку 1 до цього Технічного регламенту текстові позначення або піктограми.

Маркування згідно з цим Технічним регламентом включає нанесення передбаченої інформації не менш як на одну напівпару з пари взуття. Маркування здійснюється шляхом тиснення, приклеювання, гофрування або прикріплення ярлика.

Маркування має бути видимим, добре закріпленим та доступним, а розміри піктограм достатніми для зручності розуміння інформації, зазначеної на маркуванні. Маркування має бути зрозумілим для споживача і не вводити його в оману.

Виробник або його уповноважений представник забезпечують маркування взуття і достовірність зазначеної на ньому інформації. Якщо виробник не є резидентом України (та у разі відсутності уповноваженого представника), цей обов`язок покладається на особу, яка вводить в обіг взуття на ринку України. Продавець має переконатися, що взуття, яке він продає, містить маркування, передбачене цим Технічним регламентом.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

У відповідності з ч. 1 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», відповідальність за порушення вимог цього Закону встановлюється цим та іншими законами України.

За приписами ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі, зокрема:

2) введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом періоду від одного року до трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.

Згідно з ч. 5 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», адміністративно-господарські санкції накладаються на особу, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, та/або на розповсюджувача за кожну модель, артикул чи партію продукції, яка є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, незалежно від кількості одиниць такої продукції та/або місць її реалізації.

Відповідно до ч. 6 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», відповідальність за порушення інших вимог цього Закону встановлюється згідно із законом.

Справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх компетенції.

Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, зараховуються до Державного бюджету України.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадові особи органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складають протокол на підставі документів, що містять інформацію про походження продукції та її обіг.

Протокол складається у двох примірниках, які підписуються посадовими особами органу ринкового нагляду та фізичною особою, у тому числі фізичною особою - підприємцем, чи керівником юридичної особи або уповноваженою ним особою.

У разі відмови фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи підписати протокол посадова особа органу ринкового нагляду вносить до такого протоколу відповідний запис.

Один примірник протоколу вручається фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, чи керівнику юридичної особи або уповноваженій ним особі, а другий - зберігається в органі ринкового нагляду.

Протокол разом з актом перевірки, поясненнями фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, чи керівника юридичної особи або уповноваженої ним особи (у разі їх наявності) та документами, що стосуються справи, не пізніше наступного робочого дня за днем його складання передається керівнику чи заступнику керівника органу ринкового нагляду, які розглядають справу протягом 15 календарних днів з дня отримання протоколу та відповідних документів і приймають рішення про накладення штрафу. Кожний штраф оформляється окремою постановою.

Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення.

Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.

У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Суб`єкт господарювання має право оскаржити рішення органу ринкового нагляду про накладення штрафу до керівника органу ринкового нагляду, а також у судовому порядку. У разі оскарження рішення у суді суб`єкт господарювання сплачує штраф після прийняття відповідного рішення керівником органу ринкового нагляду або судом.

З аналізу викладених вище норм Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» слідує, що він містить імперативну норму, згідно з якою, суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити накладений на нього штраф у 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня отримання постанови, якою такий штраф накладено.

Несплата штрафу у встановлений строк є підставою для стягнення суми штрафу у судовому порядку.

Також нормою Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачено, що постанова про накладення штрафу може бути оскаржена.

Судом встановлено, що примірник постанови про накладення штрафу направлявся позивачем на адресу відповідача рекомендованими поштовими відправленнями.

Також судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №420/13880/21 у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про накладення штрафу від 23.06.2021 року №29 відмовлено повністю та зазначено, що у відповідача були наявні підстави для прийняття оскаржуваної постанови саме у зв`язку з введенням в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Вказане вище рішення від 14.12.2021 року по справі №420/13880/21 набрало законної сили 22.02.2022 року, а тому суд акцентує увагу на тому, що постанова ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 23.06.2021 №29 винесена стосовно ФОП ОСОБА_1 та якою накладено штрафні санкції у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (51000 грн) за введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» є правомірною та такою, що винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Однак, у встановлений Законом строк накладений штраф відповідачем не сплачено. Доказів зворотного відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 ст. 73 КАС України вказує, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем підтверджено достатніми та належними доказами факт наявності несплачених штрафних санкцій.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, підсумовуючи викладене та зважаючи на те, що нормами Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» визначено обов`язок суб`єкта господарювання сплатити накладений на нього штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання відповідного рішення, що відповідачем зроблено не було, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення штрафних санкцій у судовому порядку та відповідно необхідності задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Таких витрат судом не встановлено.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму штрафних санкцій у розмірі 51 000,00 грн. які виникли на підставі постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №29 від 23.06.2021 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, м. Одеса, вул. 7-а Пересипська, ).

Відповідач Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ІПН НОМЕР_1 ).

Суддя Іванов Е.А.