Справа № 640/21997/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Федотова І.В.,

Коротких А.Ю.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві щодо взяття ОСОБА_1 на облік як фізичної особи-підприємця з ознакою незалежної професійної діяльності (адвокат) з дати взяття на облік;

- визнати протиправними дії ГУ ДПС у м. Києві щодо взяття ОСОБА_1 на облік як фізичної особи-підприємця з ознакою незалежної професійної діяльності (адвокат) з дати взяття на облік;

- визнати дії Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві із дати взяття на облік ОСОБА_1 як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю протиправними та зобов`язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві утримуватися від нарахування ОСОБА_1 як фізичній особі, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) податків та обов`язкових зборів, включаючи ЄСВ;

- визнати дії ГУ ДПС у м. Києві із дати взяття на облік ОСОБА_1 як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю протиправними та зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві утримуватися від нарахування ОСОБА_1 як фізичній особі, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) податків та обов`язкових зборів, включаючи ЄСВ;

- визнати бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві із зняття з обліку ОСОБА_1 як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю протиправною та зобов`язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі ГУ ДПС у м. Києві зняти з обліку ОСОБА_1 як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) із моменту взяття його на облік;

- визнати бездіяльність ГУ ДПС у м. Києві із зняття з обліку ОСОБА_1 як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю протиправною та зобов`язати ГУ ДПС у м. Києві зняти з обліку ОСОБА_1 як фізичну особу, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) із моменту взяття його на облік;

- виключити відповідний обліковий запис з Реєстру самозайнятих осіб та виключити інформацію про ОСОБА_1 , як фізичній особі, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані дії відповідача є протиправними.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 24.02.2005 позивач взятий на податковий облік в ДПІ у Печерському районі, як фізична особа-підприємець - платник єдиного внеску адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 901 від 26.01.1996) на підставі відповідної заяви за №8807/А, поданої позивачем з метою набуття статусу ФОП.

Позивачем 27.11.2019 подано державному реєстратору юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління (Центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Державним реєстратором юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління (Центру) надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації 27.11.2019 проведено реєстраційну дію щодо припинення підприємницької діяльності Позивача, як фізичної особи-підприємця.

У подальшому, 05.12.2019, 30.09.2020 позивачем у зв`язку із вчиненням реєстраційної дії щодо припинення підприємницької діяльності було подано до Головного управління ДПС у м. Києві заяви за формою № 8-ОПП про ліквідацію або реорганізацію платника податків та за формою № 7-ЄСВ про зняття з обліку платника єдиного внеску з метою припинення в подальшому автоматичних нарахувань зі сплати єдиного страхового внеску.

Листами від 23.12.2019 №19471/ФОП/26-15-55-01, від 20.10.2020 №50182/ФОП/26-15-55-01 Головне управління ДПС у м. Києві повідомило позивача про відсутність правових підстав для зняття з обліку, як фізичної особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність та для вирішення питання щодо адвокатської діяльності запропоновано звернутись до Ради адвокатів України, після чого подати до ДПІ пакет документів для внесення змін до облікових даних та пакет документів на припинення адвокатської діяльності.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що в матеріалах справи відсутні докази подання позивачем до податкового органу документів, передбачених п.11.18 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, внаслідок чого позовні вимоги в частині бездіяльності по зняттю з обліку ОСОБА_1 як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині дій щодо взяття ОСОБА_1 на облік як фізичної особи-підприємця / фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу протиправності таких дій зі сторони суб`єкта владних повноважень.

Позовні вимоги в частині зобов`язання податковий орган утримуватись від нарахування ОСОБА_1 як фізичній особі, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) податків та обов`язкових зборів, включаючи ЄСВ, аналогічним чином задоволенню не підлягають, як необґрунтовані за відсутності доказів того, що відповідачем будуть вчинятись протиправні дії з такого нарахування.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пунктів 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України (далі - ПК) облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач звертав увагу на те, що відповідач протиправно здійснює його облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказував на те, що позивачем до податкового органу не подавалося документів для зняття з обліку позивача як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що спірні правовідносини пов`язані саме із протиправним обліком позивача, а не із наявністю чи відсутністю підстав для зняття з такого обліку.

Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні позивачем до матеріалів справи не надано жодного доказу протиправності дій зі сторони суб`єкта владних повноважень. Таким висновком суд першої інстанції допустив неправильне застосування частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), переклавши обов`язок доказування на позивача.

Також з оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції взагалі не дослідив питання наявності правових підстав для здійснення обліку позивача як особи, що здійснює незалежну професійну діяльність, що власне і є предметом спору у даній справі. У зв`язку із викладеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку) <…>.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Як зазначалося, 24.02.2005 позивач взятий на податковий облік як фізична особа-підприємець на підставі відповідної заяви.

У подальшому, відповідачем було повідомлено, що позивач перебував на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою незалежної професійної діяльності, а з 28.11.2019 - обліковується як фізична особа, що займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) (а.с. 54-55).

Надаючи оцінку вимогам та доводам позивача в частині, що стосується здійснення його обліку як фізичної особи-підприємця з ознакою незалежної професійної діяльності, колегія суддів зазначає таке.

Порядок обліку платників податків і зборів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (у редакції, чинній на взяття позивача на облік як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю - 28.11.2019; далі - Порядок).

Підпунктом 4 пункту 6.7 Порядку передбачено, що якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що Верховним Судом у зразковій справі №520/3939/19 визнано встановлення контролюючим органом ознаки незалежної професійної діяльності неправомірним. До того ж, доказів того, що позивачем подавалася заява за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» матеріали справи не містять.

Водночас, оскільки на час звернення позивача до суду та розгляду справи докази здійснення обліку позивача як фізичної особи-підприємця з ознакою незалежної професійної діяльності відсутні, то задоволення позову у цій частині не призведе до фактичного поновлення прав позивача, які наразі не порушуються відповідачем у згаданий спосіб. З цих підстав у задоволенні позову у цій частині вимог слід відмовити.

Щодо здійснення обліку позивача як фізичної особи, що займається незалежною професійною діяльністю, колегія суддів зазначає таке.

Згідно пункту 6.7 Порядку взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку, встановленому цим Порядком для фізичних осіб - підприємців: 1) для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання: заяву за формою № 5-ОПП (додаток 8); <…> копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, якщо заявник є адвокатом, який провадить адвокатську діяльність індивідуально; <…> 3) узяття на облік фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється у день отримання від них заяви за формою № 5-ОПП <…>.

Відтак, взяттю на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, передує подання особою заяви за формою № 5-ОПП, а взяття на облік здійснюється у цей же день.

Водночас, з 2005 року, у тому числі і у 2019 році, позивачем не подавалося зава про взяття його на облік за формою № 5-ОПП. Заява, що була подана позивачем у 2005 році стосувалася постановки на облік як фізичної особи-підприємця, що і було зроблено контролюючим органом. Тобто вказану заяву було реалізовано, а відтак її повторне використання для цілей постановки на облік в іншому статусі та за іншого порядку, норми чинного законодавства не передбачають, а тому вказане є неможливим.

Відповідно до підпункту 3 пункту 6.8 Порядку облік фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у контролюючих органах здійснюється з урахуванням такого: якщо контролюючим органом за інформацією від іншого державного органу чи при виконанні власних функцій виявляється фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, що є зареєстрованою, але не перебуває на обліку у контролюючому органі, контролюючий орган повідомляє таку особу про необхідність подання заяви для взяття її на облік.

Матеріали справи не містять доказів того, що після зняття позивача з обліку як фізичної особи-підприємця, йому було повідомлено про необхідність подання заяви для взяття на облік як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Відтак, законодавчі передумови для взяття та здійснення обліку позивача як фізичної особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, не були дотримані, а тому, на переконання колегії суддів, відповідач здійснював такий облік протиправно.

Вирішуючи питання належного способу захисту, колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до пункту 11.18 Порядку, фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення або зупинення незалежної професійної діяльності або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного реєстру чи уповноваженого органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку. Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу.

Відтак, оскільки позивачем не було надано відповідачу документів щодо припинення або зупинення незалежної професійної діяльності, то правові підстави для зняття його з обліку у відповідності до Порядку були відсутні.

Водночас, згідно частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 9 КАС суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки у ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено порушення прав позивача безпідставним обліком його у контролюючому органі як фізичної особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, то суд зобов`язаний захистити такі права.

Належним та ефективним способом захисту у даному випадку за наявного правового регулювання слугуватиме, на переконання колегії суддів, припинення обліку позивача як фізичної особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, з дати взяття на такий облік.

При цьому, за наявних обставин, позовні вимоги щодо виключення інформації про позивача з Реєстру самозайнятих осіб та Державного реєстру фізичних осіб-платників податків є необґрунтованими, оскільки у спірних правовідносинах права позивача порушені саме здійсненням відповідного обліку, а не перебуванням інформації про такий облік у певних реєстрах.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у м. Києві щодо взяття ОСОБА_1 на облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві припинити облік ОСОБА_1 як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, з дати взяття на такий облік.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя І.В. Федотов

Суддя А.Ю. Коротких

Повний текст постанови складений 27.06.2022.