Справа № 120/3893/22
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

з питань зупинення провадження

м. Вінниця

28 червня 2022 р. Справа № 120/3893/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича, розглянувши в письмовому провадженні клопотання позивача про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо перерахунку з 01.03.2022 пенсії позивача, виходячи із 60 відсотків середньомісячного заробітку та застосування обмеження максимального розміру пенсії.

Ухвалою від 10.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

23.06.2022 через канцелярію суду надійшло клопотання позивача про зупинення провадження в адміністративній справі у зв`язку із тим, що в провадженні Конституційного Суду України перебуває справа за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 1 ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII щодо перерахунку пенсій. Посилаючись на вказане, позивач просить задовольнити клопотання та зупинити провадження у даній справі, оскільки предмет вказаних конституційних скарг та позову в даній справі є подібні правовідносини, а тому він вважає, що вирішення зазначених скарг має правові наслідки для вирішення його справи по суті. Також позивач зазначає про відсутність сталої судової практики про застосування норм права щодо перерахунку пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром та вказує, що таке питання остаточно може бути вирішено лише після рішення відповідного Конституційного Суду України.

Визначаючись щодо поданого клопотання, суд виходить з такого.

Підстави для зупинення провадження в адміністративній справі визначаються статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд зазначає, що неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи іншим судом в даному випадку полягає в тому, що обставини, які встановлюються іншим судом, у принципі не можуть бути встановлені адміністративним судом у цій справі з незалежних від нього (суду) законодавчо зумовлених причин. При цьому сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Судом встановлено, що 31.08.2021 Конституційним Судом України відкрито провадження за конституційною скаргою ОСОБА_2 . За змістом скарги ОСОБА_2 звернулась до Конституційного Суду України з клопотанням визнати такими, що не відповідають частині першій статті 8, частинам першій, третій, п`ятій статті 17, частинам другій, третій статті 22, частинам першій, другій статті 24, частинам першій, четвертій, п`ятій статті 41, частині першій статті 46, частині першій статті 58, статті 64, частині першій статті 126, частині першій статті 129 Конституції України (є неконституційними), положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697), частини першої статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI в частині поширення їх дії на Закон № 1697, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

17.11.2021 на пленарному засіданні Першого сенату Конституційного Суду України постановлено ухвалу про об`єднання конституційних проваджень у справах за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо конституційності положень абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI та конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо конституційності положень ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, першого речення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII в одне конституційне провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність із дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Тотожну норму містить ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII (далі - Закон № 2136-VIII). Тобто законодавець чітко виключає зворотню дію в часі рішення Конституційного Суду України та, відповідно, втрату чинності законів та інших актів, що визнані неконституційними у ретроспективі.

Таким чином, Конституційний Суд України не наділений повноваженнями визначити в своєму рішенні, що закон втрачає чинність раніше за день ухвалення відповідного рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зупинення провадження в адміністративній справі з підстав неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, є доцільним у випадках, коли предметом розгляду органу конституційної юрисдикції є норми закону чи іншого акта, якими врегульовано питання щодо юридичної відповідальності фізичної особи (мають зворотню дію). В інших випадках, визнання неконституційним закону чи іншого акта не матиме впливу на правове регулювання відносин, що виникли (відбулися) до ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Таким чином, враховуючи особливість юридичних наслідків визнання неконституційним нормативно-правового акта, суд вважає, що розгляд Конституційним Судом України питання щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII та Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI не перешкоджає розгляду цієї адміністративної справи по суті.

Суд зауважує, що у цій адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 має встановити, чи на час прийняття оскаржувані дії вчинялися відповідності до вимог ст. 2 КАС України: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, можливе скасування Конституційним Судом України норми закону про встановлення максимального розміру пенсії не вплине на оцінку судом дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення позивачеві основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку у розмірі 60 відсотків від розміру заробітної плати, та застосування обмеження у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки такі вчинялися згідно з чинним на час їх вчинення законом.

З урахуванням наведеного та того, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду у справі № 120/3893/22, суд приходить висновку про відсутність підстав та необхідності зупинення провадження у цій справі з підстав, вказаних позивачем у поданому до суду клопотанні.

Керуючись ст.ст. 236, 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович