Справа № 260/1528/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 червня 2022 року м. Ужгород№ 260/1528/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород,Закарпатська область,88008) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо обмеження пенсії до десяти прожиткових мінімумів громадян при здійсненні перерахунку такої та просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на основі довідки Управління Служби безпеки України у Закарпатській області від 13.10.2020 року №272, без обмеження максимального розміру пенсії, з урахуванням проведених виплат. Зокрема, позивач вказує, що відповідачем, при виконанні рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року по справі №260/3918/20, було протиправно перераховано пенсію з 01.08.2021 року із застосуванням обмеження її максимального розміру, що на переконання позивача порушує його конституційне право на отримання пенсії.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказавши на те, що здійснюючи перерахунок пенсії позивача на основі довідки Управління Служби безпеки України у Закарпатській області від 13.08.2020 року №272 діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений чинним законодавством з дотриманням вимог ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ).

Управлінням Служби безпеки України у Закарпатській області було видано позивачеві довідку № 272 від 13 жовтня 2020 року про грошове забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року, з урахуванням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій (а.с. 11).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року №260/3918/20 ухвалено: « 1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа: Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково. 2. Визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо відмови, оформленої листом за вих. № 2440- 2697/Я-02/8-0700/20 від 10 листопада 2020 року, у здійсненні обчислення і перерахунку з 01 квітня 2019 року пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № 272 від 13 жовтня 2020 року, виданої Управлінням СБУ в Закарпатській області про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року, розрахованого згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб. 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити обчислення і перерахунок із 01 квітня 2019 року основного розміру пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки № 272 від 13 жовтня 2020 року, виданої Управлінням СБУ в Закарпатській області про грошове забезпечення станом на 05 березня 2019 року та здійснити, виходячи із розміру 80% відповідних сум грошового забезпечення (за рішенням суду), перерахунок пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. 4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 420, 40 грн. (чотириста двадцять грн. 40 коп.). 5. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог - відмовити.»

Як підтверджується наявними матеріалами справи, на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 року №260/3918/20 відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача, згідно вимог ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та станом на 01.03.2022 року виплачується в розмірі 19340,00 грн. (10 х 1934,00 грн.) (а.с. 15).

Позивач звернувся до відповідача із заявою, згідно якої просив здійснити перерахунок пенсії без обмеження такої максимальним розміром (а.с. 12-14).

За результатами розгляду заяви позивача щодо перерахунку пенсії відповідач листом від 10.03.2022 року повідомив позивача, що порахунок пенсії такого здійснено відповідно до вимог ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб, врегульовані Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).

Так, згідно наявних матеріалів справи вбачається, що обмеження пенсії позивача максимальним розміром у спірних відносинах відповідачем вмотивовано посиланням на частину сьому статті 43 Закону України № 2262-ХІІ.

Водночас Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до статті 152 частини 2 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України від 13 липня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України".

У пункті 2 резолютивної частини згаданого рішення Конституційного Суду України визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Системний аналіз норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 дає підстави для висновку, що з 20 грудня 2016 року стаття 43 частина 7 Закону України № 2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром (10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи) є нечинною та не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 522/3271/17, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 09 лютого 2021 року у справі № 1640/2500/18.

Внесені Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статті 43 частини 7 Закону України № 2262-ХІІ, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17, від 09 листопада 2020 року у справі № 813/678/18.

З огляду на викладене, стаття 43 частина 7 Закону України № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.

Суд зауважує, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності військовослужбовців як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена, зокрема, тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, абзац четвертий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

При цьому, суд враховує, що положення статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ є аналогічними за змістом положенням статті 43 частини 7 Закону України № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.

За викладених обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень статті 43 частини 7 Закону України № 2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених статтею 17 частиною 5 Конституції України, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на отримання пенсії без застосування обмеження її максимальним розміром.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області допущено протиправні дії щодо виплати позивачеві пенсії із застосуванням обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а тому слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.04.2019 року на основі оновленої довідки без обмеження її максимального розміру.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням обмеження у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру з 01.04.2019 року на основі довідки Управління Служби безпеки України у Закарпатській області від 13.10.2020 року №272, з урахуванням проведених виплат.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) грн.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяМ.М. Луцович