Справа № 160/2023/22
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2022 року Справа № 160/2023/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та скасування податкової вимоги,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, у якій позивач, просить суд:
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно положень ст.262 КАС України.
Від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого зазначено, що фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) ОСОБА_1 згідно з даними інформаційних систем ДПС України з 10.12.2019 року по теперішній час перебуває на обліку в Амур-Нижньодніпровській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області, є платником єдиного внеску.
Таким чином, на думку відповідача, сплата єдиного соціального внеску згідно законодавства повинна відбуватися як фізичною особою-підприємцем, що здійснює незалежну професійну діяльність.
Відповідач вказує, що станом на 31.11.2021 року згідно інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації (КБК) 71040000 для фізичних осіб - підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (далі - ІКП 71040000) заборгованість з єдиного внеску у позивача становила 3178,12 грн. та складалась з таких нарахувань особі, яка займалась незалежною професійною діяльністю ОСОБА_1 :
- по строку сплати 19.01.2021 року нараховано за IV квартал 7020 року - 3300,00 грн. із них було сплачено 1039,91 гривень.
-відображенням нарахувань за 4 квартал 2019 року (грудень 2019 року) в сумі 918 грн рішенням керівника №5093/04-36-20-05-12 від 11.06.2021 року.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат), ОСОБА_1 , згідно з даними інформаційних систем ДПС України, починаючи з 10.12.2019 року та по теперішній час перебуває на обліку в Амур-Нижньодніпровській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Код ВЄД 74.11.1 - адвокатська діяльність.
Згідно пункту 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 та пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 позивач є платником єдиного внеску.
У період з 2012 року та до цього часу за позивача єдиний внесок сплачено її роботодавцем.
08.02.2021 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-662589-13/61, в якій зазначено, що станом на 31.01.2021 року у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 2260,06 гривень.
Не погодившись із вищезазначеною вимогою про сплату боргу (недоїмки) щодо нарахованих сум податкового боргу у загальному розмірі 2260,06 грн., позивач звернулася до суду позовом. Рішенням від 23.07.2021 року у справі №160/5641/21 Дніпропетровський окружний адміністративний суд скасував вимогу №Ф-662589-13/61 від 08.02.2021 року.
Проте 15.01.2022 року позивач рекомендованою поштою отримала лист із податковою вимогою №Ф-662589-13/61 від 03.12.2021 року на загальну суму 3178,12 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон України № 2464-VI).
Відповідно до абз. 2 п. 1 ст.1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (у редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:
- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;
- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.
При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
За приписами частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
За змістом пункту 3 розділу VI Інструкції №449 органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій); платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції №449 визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).
Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як зазначив у відзиві Відповідач станом на 31.11.2021 року згідно інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації (КБК) 71040000 для фізичних осіб - підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування, та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність (далі - ІКП 71040000) заборгованість з єдиного внеску у позивача становила 3178,12 грн., що стало підставою винесення вимоги №Ф-662589-13/61 від 03.12.2021 року
При цьому, вимога №Ф-662589-13/61 від 08.02.2021 року сформована за винесена за наслідками встановленої заборгованості в інтегрованій картці платника в розмірі 2260,06 грн.
Як зазначено у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.07.2021 року у справі № 160/5641/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування податкової вимоги №Ф-662589-13/61 від 08.02.2021 року. податковим органом не доведено правомірності нарахування податкового боргу (недоїмки) за позовною заявою ОСОБА_1 на суму 2260,06 грн., яка виникла станом на 31.01.2021 рік. При цьому судом встановлено що на час винесення рішення заборгованості в інтегрованій карті платника збільшилась та складає 3178,12 грн..
З огляду на зміст зазначеного судового рішення та встановлені обставини у цій справі, відповідачем фактично включено до оскаржуваної вимоги у цій справі недоїмку з єдиного внеску за період з грудень 2019 року по 2021 рік, щодо якої вже встановлено факт неправомірного донарахування позивачу.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки матеріали справи свідчать про відсутність у позивача як у фізичної особи-підприємця обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску за період з 2019 року по 2021 рік, у той час як відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували вищевстановлене, суд дійшов висновку про те, що спірна вимога прийнята протиправно та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування податкової вимоги задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). судові витрати у розмірі 992,40 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова