Справа № 503/291/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 503/291/22
Головуючий в 1 інстанції: Вороненко Д.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Танасогло Т.М. , Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20.05.2022р. у справі № 503/291/22 за позовом ОСОБА_1 до інспектора І батальйону 3 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Поберезького Сергія Леонідовича, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083, закриття провадження у справі

У С Т А Н О В И В:

23.02.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області із позовною заявою, у якій просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083, винесену інспектором І батальйону 3 роти Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Поберезьким Сергієм Леонідовичем у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, та накладення штрафу в розмірі 510грн.

- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.132-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що до оскаржуваної постанови від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083 не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, у вказаному акті індивідуальної дії не вказано, який саме напівпричіп знаходився у зчіпці з сідловин тягачем DAF XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 , якої моделі, який номер його державної реєстрації, а також не здійснено посилання на норму права щодо спеціальних правил перевезення вантажів, яку, на думку відповідача, порушено позивачем. Також, у постанові від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083 не зазначено реквізитів дозволу з урахуванням якого перевозився вантаж. Як стверджував позивач, наявність дозволу звільняє його від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.132-1 КУпАП. Крім того, спірна постанова від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083 не містить даних габаритів (замірів) вантажу та складу транспортного засобу, що унеможливлює їх ідентифікацію як великогабаритні.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 20.05.2022 року у справі №503/291/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції вказав на відповідність постанови від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083 вимогам статті 283 КУпАП. Крім того, районним судом зазначено, що підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було не перевезення великогабаритного вантажу без відповідного дозволу, а його перевезення без супроводу автомобіля поліції, про що вказано в дозволі.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції в частині щодо відмови в задоволенні позовної вимоги про скасування постанови від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083 ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що рішення районного суду в оскаржуваній частині прийнято із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим позивач просить його скасувати та ухвалити нове, яким вказану частину позовних вимог задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про наявність у нього дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що відповідно звільняє його від адміністративної відповідальності за порушення, яке передбачено ч.1 ст.132-1 КУпАП. При цьому, на думку позивача, не здійснення супроводження вантажу автомобілем поліції не є порушенням приписів п.22.5 Правил дорожнього руху. Також, ОСОБА_1 наголошує на тому, що спірна постанова від 10.02.2022р. серії ЕАО №5302083 не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Як стверджує позивач, інспектором поліції не зафіксовано та належними доказами не підтверджено перевезення позивачем великогабаритного вантажу. Крім того, позивач акцентує увагу на безпідставності покладення судом першої інстанції тягаря доведення на нього.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що згідно із довідкою від 16.05.2022р. №16/05/22 ОСОБА_1 працює в ТОВ «КІАТРАНС» водієм автотранспортних засобів.

Відповідно до наявної у матеріалах справи товарно-транспортної накладної від 09.02.2022р. №ZIA004535 ОСОБА_1 на автомобілі марки DAF реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_3 здійснював перевезення вантажу: «Self-propelled agricultural sprayer/New модель CONDOR S/N: С055159», габаритами 9,5 х 3 х 4.

Апеляційним судом з`ясовано, що у ОСОБА_1 був наявний дозвіл №2022-9 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні строком дії з 17.01.2022р. по 15.02.2022р.

10.02.2022р. Інспектором 1 батальйону 3 роти УПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Поберезьким С.Л. було зупинено вищеозначений транспортний засіб з напівпричепом під керуванням ОСОБА_1 та складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5302083.

Як убачається із вказаного акта індивідуальної дії, ОСОБА_1 перевозив великогабаритний вантаж відповідно до дозволу НПУ без супроводу автомобіля поліції, що є порушенням п.55.2 ПДР, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Не погодившись із постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5302083 від 10.02.2022р. позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд даної справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища Законом України «Про дорожній рух» визначено правові та соціальні основи дорожнього руху.

Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 установлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України установлено Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306, відповідно до пункту 22.5 яких за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами передбачено частиною 1 статті 132-1 КУпАП, згідно із якою порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, відповідно до «Примітки» статті 132-1 КУпАП дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Як установлено апеляційним судом, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч.1 ст.132-1 КУпАП щодо порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Натомість, дія ч.1 ст.132-1 КУпАП не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, а відтак, і на спірні правовідносини.

До того ж, апеляційний суд відмічає, що водієм ОСОБА_1 інспектору поліції надавався дозвіл №2022-9 НГ на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні строком дії з 17.01.2022р. по 15.02.2022р.

Наявність такого дозволу є законодавчо передбаченою підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Крім того, колегія суддів відмічає, що відповідачем до матеріалів справи не додано жодних доказів на підтвердження проведення габаритно-вагового контролю, з урахуванням якого можливо було б перевірити габаритні і вагові параметри транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження).

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд зазначає, що в межах спірних правовідносин, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Відтак, беручи до уваги установлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, у системному зв`язку із положеннями чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості позовної вимоги ОСОБА_1 та відповідно протиправності оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5302083 від 10.02.2022р.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що підставою притягнення водія ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП є перевезення вантажу без супроводу автомобіля поліції.

Такий висновок районного суду є неправильним, оскільки положеннями ч.1 ст.132-1 КУпАП не передбачено відповідальності за перевезення вантажу без супроводу автомобіля поліції.

Необґрунтованим також є висновок суду першої інстанції щодо необхідності позивачу доводити протиправність оскаржуваного у даній справі акту індивідуальної дії, оскільки приписами чинного процесуального законодавства обов`язок із доведення правомірності такого акту покладено, зокрема, на суб`єкта владних повноважень.

Установлені в межах даного апеляційного перегляду справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, у разі відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 293 КУпАП орган (посадова особа), розглядаючи скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилене.

Частинами 7, 8 статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Судом апеляційної інстанції з`ясовано, що висновки районного суду не відповідають, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20.05.2022р. у справі № 503/291/22 підлягає скасуванню в частині оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5302083 від 10.02.2022р.

Керуючись ст.ст. 268, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20.05.2022р. у справі № 503/291/22 в частині оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5302083 від 10.02.2022р. скасувати.

Прийняти у вказаній частині нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5302083 від 10.02.2022р. задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5302083 від 10.02.2022р.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста,3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, з урахуванням приписів ст.272 КАС України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Крусян А.В.