Справа № 580/7242/21
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7242/21 Суддя першої інстанції: Гайдаш В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Глущенко Я.Б. та Черпіцької Л.Т.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу пені в сумі 54206 грн. 15 коп.;

- зобов`язати відповідача здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки платника податків позивача шляхом виключення неправомірно нарахованої пенсі в сумі 54206 грн. 15 коп. і відобразити в інтегрованій картці платника позивача суму переплати в розмірі 54206 грн. 15 коп., що відповідає розміру незаконно нарахованої та погашеної пені.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно Довідки Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2022 року розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, призначений на 22 березня 2022 року, не здійснювався у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року і наказу голови Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2022 року № 16 "Про встановлення особливого режиму роботи Шостого апеляційного адміністративного суду в умовах воєнного стану".

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін.

18 квітня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 12484, від Головного управління ДПС у Черкаській області до суду апеляційної інстанції надійшов відзив, відповідно до змісту якого відповідач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що нарахування пені здійснено автоматично підсистемою «Податковий аудит» АІС «Податковий блок», без участі працівників ГУ ДПС у Черкаській області.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючий орган після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі №823/1136/17 правомірно здійснив нарахування ТОВ «Катеринопільський торговий дім» пені на суму грошового зобов`язання з податку на додатну вартість 50184 грн. (згідно ППР від 13.07.2017 року №, яке залишено без змін рішенням суду апеляційної інстанції) за період з 31.10.2014 року по 29.02.2020 року (згідно розрахунку пені), тобто починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), тому позов в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування позивачу пені в сумі 54206 грн. 15 коп. задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає вищевказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Катеринопільський торговий дім» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року до 31.03.2017 року, результати якої оформлено актом від 29.06.2017 року №265/23-00-14-0107/32316860.

На підставі вищевказаної перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області 13.07.2017 року прийнято ППР № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додатну вартість на загальну суму 172504 грн., у т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 138003 грн. та за штрафними санкція на суму 34501 грн.

За результатами судового оскарження постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі №823/1136/17 скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додатну вартість на лише суму 109773 грн. 75 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 87819 грн. та за штрафними санкція на суму 21954 грн. 75 коп.

Таким чином, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 у справі №823/1136/17 залишено в силі суму грошового зобов`язання з податку на додатну вартість 50184 грн. (138003 грн. (згідно ППР) - 87819 грн. (згідно постанови ШААС) = 50184 грн.) згідно податкового повідомлення-рішення від 13.07.2017 року №.

На підставі вищевказаних обставин відповідачем на підставі пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання з ПДВ у сумі 50184 грн., визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), зокрема, за період з 31.10.2014 року по 29.02.2020 року, нараховано ТОВ «Катеринопільський торговий дім» пеню у розмірі 54206 грн. 15 коп.

Вважаючи нарахування пені протиправним, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянта, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування є Податковий кодекс України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктами 14.1.156 та 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України, в редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 129.1 статті 129 ПК України (у редакції, чинній до 01 січня 2017 року) встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

У день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) (пункт 129.1.2 статті 129 ПК України у редакції, чинній до 01 січня 2017 року).

Тобто наведена редакція Кодексу передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01 січням 2017 року, пункт 129.1 викладений в наступній редакції:

129.1. Нарахування пені розпочинається:

129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) .

Відповідно до п. 129.4 ст. 129 ПК України, на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Таким чином, законодавцем змінено правове регулювання цього питання і передбачено, що у випадку коли грошове зобов`язання визначається контролюючим органом шляхом прийняття податкового повідомлення - рішення за наслідками проведеної перевірки, то у платника податків виникає зобов`язання щодо сплати такої нарахованої суми протягом 10 календарних днів з часу отримання такого рішення, а у випадку не здійснення оплати такого нарахування у зазначений законом строк, наступають відповідні негативні наслідки для такої особи, у вигляді нарахування пені, обчислення та нарахування якої розпочинає здійснюватися з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже, статтею 129 ПК України, в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не враховано, що у зв`язку з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі №823/1136/17, яким скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.07.2017 року № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додатну вартість на лише суму 109773 грн. 75 коп., у т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 87819 грн. та за штрафними санкція на суму 21954 грн. 75 коп., податкове повідомлення - рішення № від 13.07.2017 року є відкликаним, в силу приписів п. 60.4 ПК України.

03 квітня 2020 року Головним управлінням ДПС у Черкаській області було винесено нове податкове повідомлення - рішення № про збільшення ТОВ «КТД» грошових зобов`язань по податку на додану вартість на загальну суму 62730,25 грн., в т.ч. податкові зобов`язання - 50184,00 грн., штрафні санкції - 12546,25 грн.

Вказане податкове повідомлення - рішення було оскаржено позивачем до суду, втім, за результатами розгляду адміністративної справи № 580/1300/20 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» залишено без задоволення (постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 року, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.06.2020 року залишено без змін).

Як наголошено самим відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, грошові зобов`язання в сумі 62730,25 грн., нараховані 15.03.2021 року в ІКП товариства по коду бюджетної класифікації 14010100, у той же час відповідно до п.п.129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПУ в ІКП товариства по коду бюджетної класифікації 14010100 нарахована пеня у сумі 376658,00 грн., яка, згідно платіжного доручення № 13666 від 17.03.2021 року самостійно сплачена до бюджету.

Колегія суддів наголошує, що положення статті 129 ПК України визначають в якості підстави нарахування пені порушення строків погашення податкового боргу. Об`єктом застосування пені є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, є сумою узгодженого грошового зобов`язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Оскільки позивачем не було порушено граничного строку сплати грошового зобов`язання, донарахованого контролюючим органом за результатами перевірки, що мало наслідком складання відповідного податкового повідомлення - рішення № від 03.04.2020 року, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності у контролюючого органу підстав для нарахування пені, у зв`язку із своєчасною сплатою позивачем грошових зобов`язань, визначених податковим повідомлення - рішення № від 03.04.2020 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2021 року у справі № 160/2242/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо позовної та апеляційної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки платника позивача шляхом виключення неправомірно нарахованої пенсі в сумі 54206 грн. 15 коп. і відобразити в інтегрованій картці платника позивача суму переплати в розмірі 54206 грн. 15 коп., що відповідає розміру незаконно нарахованої та погашеної пені, колегія суддів зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок), згідно п. 2 якого, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що оперативний облік платежів здійснюється податковими органами в інформаційній системі. Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи. (п. 4 Порядку).

Відповідно до п. 1 розділу 2 Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

Системний аналіз вищевикладеного дає суду підстави прийти до висновку, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально - правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, відповідно належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Таким чином, оскільки до інтегрованої картки позивача було внесено інформацію про нарахування пені, яку колегія суддів вважає необґрунтовано нарахованою, задля повного відновлення порушених прав позивача у справі, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язання податкового органу виключити з інтегрованої картки платника пені в сумі 54206,15 грн.

Зазначена позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 14.07.2020 р. у справі №826/4423/17 (адміністративне провадження №К/9901/69702/18.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції адміністративний позов задоволено повністю, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 5675 грн. (2270 грн. за подання позовної заяви + 3405 грн. за подання апеляційної скарги).

Крім того, в апеляційній скарзі позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 11 000 грн. понесених у суді 1 інстанції та 5 000 грн. в суді апеляційної інстанції, на підтвердження понесених витрат позивачем надано:

- договір № 21/05/21 про надання правничої (правової) допомоги від 21.05.2021 року;

- доручення до договору від 13.09.2021 року;

- акт приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат до Договору № 21/05/21 від 12.10.2021 року;

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом;

- ордер про надання правничої допомоги;

- акт приймання - передачі наданих послуг (виконаних робіт) та понесених витрат до Договору № 21/05/21 від 16.12.2021 року;

- детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 16.12.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 2.3 Договору № 21/05/21 про надання правничої (правової) допомоги від 21.05.2021 року, клієнт оплачує юридичну допомогу на підставі виставленого Рахунку (рахунків), втім позивачем до матеріалів справи не надано жодного рахунку на оплату послуг адвоката, як і не надано доказів оплати понесених витрат згідно Актів виконаних робіт, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення на рахунок позивача понесених витрат на правову допомогу слід відмовити.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» - задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року - скасувати та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» - задовольнити частково.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Черкаській області щодо нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» пені в сумі 54206 грн. 15 коп.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Черкаській області здійснити коригування в інформаційній системі органів ДПС даних інтегрованої картки платника Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» шляхом виключення неправомірно нарахованої пені в сумі 54206 грн. 15 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» (20500, Черкаська обл., Катеринопільський р-н, смт. Катеоринопіль, вул. Соборна 43, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 5675 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик 235, ).

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Я.Б.Глущенко

Л.Т.Черпіцька

Повний текст виготовлено 21 червня 2022 року.