Справа № 160/3364/22
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2022 року Справа № 160/3364/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
-визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 №Ф-6871-25/61/У Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині визначення ОСОБА_1 суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 3276,24 грн.;
-визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-6871-25 Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в частині визначення ОСОБА_1 суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 6030,42 грн.;
В обгрунтування позову зазначено, що позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем в період з 06.05.2015 по 29.12.2021 року. При цьому, з вересня 2018 року по грудень 2020 року включно він працював як найманий працівник та за нього сплачувались роботодавцями єдиний внесок. Вважає, що не повинен сплачувати єдиний внесок, як ФОП, оскільки у такому випадку відбувається подвійне стягнення соціального податку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 04.04.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Від ГУ ДПС України у Дніпропетровській області надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що єдиний внесок позивачу нараховувався відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Позивач, як ФОП, є платником єдиного соціального внеску за себе.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він просить задовольнити позовні вимоги. Вказує на те, що тлумачення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допускає, що ФОП, який працює як найманий працівник звільняється від сплати єдиного внеску за себе.
Від відповідача до суду надійшло клопотання про витребування від позивача відомостей про розмір щомісячно нарахованих доходів, утриманих та сплачених сум ЄСВ до бюджету за спірний період.
За результатами розгляду даного клопотання, суд доходить висновку про відмову у його задоволенні, оскільки в матеріалах справи містяться довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням за період з вересня 2018 по грудень 2020 роки та Довідка ОК-7 за 2011, 2018, 2019, 2020, 2021 роки.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 06.05.2015 по 29.12.2021 роки був зареєстрований як ФОП та перебував на обліку в органах ДПС. У період з вересня 2018 року по грудень 2020 року включно він працював як найманий працівник та за нього сплачувались роботодавцями єдиний внесок.
Головний управлінням ДПС у Дніпропетровській області позивачу було сформовано та надіслано податкові вимоги зі сплати єдиного внеску:
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 в частині визначення суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 3276,24 грн.
вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 в частині визначення суми боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 6030,42 грн.
Не погоджуючись із вказаними діями, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України від 08.07.2010 №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Платниками єдиного соціального внеску згідно абзацу 2 пункту 1, пункту 4 частини 1 статті 4 цього Закону є:
підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;
4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Виходячи зі змісту вказаної норми, обов`язок зі сплати єдиного внеску покладений на працюючих осіб, які отримують прибуток або на роботодавців.
Оскільки, в даному випадку позивач був зареєстрований як фізична особа -підприємець та працював як найманий працівник, то він повинен бути звільнений від сплати єдиного соціального внеску за себе, як фізична особа підприємець.
В рамках даного правозастосування відбувається подвійне стягнення єдиного внеску, що не відповідає правовій суті такого виду податку. Оскільки, такий податок стягується одноразово, то позивач повинен бути звільнений від його сплати як фізична особа підприємець.
Довідки ОК-5 та ОК-7 це сформовані індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб (автоматизованого банку відомостей, створеного для ведення обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, ведення якого забезпечує Пенсійний фонд України).
В матеріалах справи наявна довідка ОК-7 за період 2011, 2018, 2019, 2020, 2021 років.
Зокрема, позивач у вказані періоди працював на наступних підприємствах: Акціонерне товариство «Дніпроважмаш»; Товариство з обмеженою відповідальністю «АВС Білд сервіс»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліфтовик Дніпро».
2011 рік: страхові внески сплачено за 12 місяців 2011 року.
2018 рік: страхові внески сплачено за вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року.
2019 рік: страхові внески сплачено за 12 місяців 2019 року.
2020 рік: страхові внески сплачено за 12 місяців 2020 року.
2021 рік: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2021 року.
В решті позовних вимог необхідно відмовити, оскільки за решту періодів позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами сплату страхових внесків.
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2977,20 грн., підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 992,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 241-246, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Дніпропетровській області судовий збір в розмірі 992,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя О.В. Маковська