Справа № 640/30449/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
28 червня 2022 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЧерпіцької Л.Т.,
суддівГлущенко Я.Б., Пилипенко О.Є.,
за участі секретаря Висоцького А.М.
представника позивача Оліфер Т.С.
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни про визнання протиправною та скасування постанови ,
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 13.07.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн. в межах виконавчого провадження №59607952;
- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 11.10.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 10 977,01 грн. в межах виконавчого провадження №59607952.Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року позов задоволено.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" січня 2022 р. позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач оскаржив його у апеляційному порядку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2022 року апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмили Олегівни задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "31" січня 2022 р. змінено, резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції:

«Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни від 13.07.2021 про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження в розмірі 2977,01 грн в межах виконавчого провадження №59607952.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни від 11.10.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 2977,01 грн в межах виконавчого провадження №59607952.

Стягнути на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн за рахунок приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лановенко Людмили Олегівни».

19.06.2022 до суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5070,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зауважує, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При цьому, згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження судових витрат з надання професійної правничої допомоги позивач надав до суду такі документи: витяг з Договору про надання правової допомоги від 20.10.2021; додаткову угоду № 1 від 08.06.2022 до Договору про надання правової допомоги від 20.10.2021; акт про надання правової допомоги від 14.06.2022, квитанцію від 08.06.2022 про оплату 5000,00 грн.

Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладений у постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, відповідно до якого, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідач подав клопотання, якому заперечив зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зокрема, з огляду на те, що дана категорія справ відноситься до справ незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів. Також вказав, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оцінивши докази на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає, що такі послуги як складання відзиву на апеляційну скаргу, аналіз судової практики, збір доказів та участь у судовому засіданні, відповідає умовам договору про надання правової допомоги. Обсяг, види та вартість правничої допомоги є співмірними з урахуванням складності справи та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, та є обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки за результатами апеляційного розгляду справи позов задоволено частково, то, виходячи з критерію пропорційності, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн підлягають частковому відшкодуванню в розмірі 2500,00 грн.

Щодо поштових витрат колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так за твердженням заявника, поштові витрати у розмірі 70,00 грн понесені у зв`язку із направленням відповідачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 304 КАС України Учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. До відзиву на апеляційну скаргу додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Отже, з огляду на приписи ст. 132 КАС України витрати, пов`язанні із надсиланням іншим учасникам справи відзиву на апеляційну скаргу, не відносяться до судових витрат. До того ж, враховуючи приписи ст. 304 КАС України подання відзиву на апеляційну скаргу є правом, а не обов`язком учасника справи. Якщо ж він скористався своїм правом на подання відзиву, то направлення його копії іншим учасникам справи є обов`язком, визначеним ч.5 ст. 304 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви позивача в частині стягнення з відповідача поштових витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, клопотання позивача про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню.

Посилання відповідача в запереченні про ухвалення додаткового рішення на те, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо стягнення з позивача судового збору за подання апеляційної скарги, яка задоволена частково, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, випадки відшкодування судового збору зі сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, КАС України не передбачено, крім випадків, передбачених законом.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень) за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Лановенко Людмила Олегівна .

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддяЛ.Т. Черпіцька
СуддіЯ.Б. Глущенко О.Є. Пилипенко