Справа № 500/2484/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа № 500/2484/22

29 червня 2022 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2022 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції, у якій позивач просить суд:

- визнати дії Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції України щодо вилучення (тимчасового затримання) та утримання транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , протиправними;

- зобов`язати Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції України безоплатно повернути транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 позивачу - ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних зазначено, що 20.06.2022, стосовно позивача - ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП.

Позивач вказує, що обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, - не відповідають фактичним обставинам справи. Працівники поліції виявляли формальне ставлення до справи, не називали будь-яких конкретних підстав для притягнення позивача до відповідальності та не надали жодних доказів порушення правил дорожнього руху, а усі зауваження та пояснення позивача, за його твердженням, залишено поза увагою.

За наведених обставин, позивач зазначає, що його було відсторонено від керування транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «MERCEDES-BENZ», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та який, працівниками патрульної поліції УПП в Рівненській, евакуйовано на спецмайданчик.

Разом з тим, позивачем зазначено, що власником транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 є інша особа, зокрема, ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю та якому вказаний транспортний засіб необхідний для відвідування лікувальних та санаторних закладів.

Позивач стверджує, що він звертався до Управління патрульної поліції в Рівненській області із вимогою повернути затриманий автомобіль, однак йому було відмовлено, в усній формі роз`яснено, що автомобіль буде переданий на потреби Збройних Сил України.

З такими діями Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції України позивач не погоджується та просить суд зобов`язати повернути вилучений транспортний засіб, оскільки, на переконання позивача, в умовах воєнного стану військове командування може здійснювати, зокрема, примусове відчуження (реквізицію) майна, що перебуває у приватній власності мешканців, відповідно до статті 41 Конституції України, статті 353 Цивільного кодексу України, статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та статті 3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», однак, таке відчуження майна допускається лише у виключних випадках, за попереднім рішенням конкретних осіб, обов`язково на оплатній основі та із чітким документальним оформленням, чого у випадку позивача, дотримано не було.

Тому, позивач переконаний, що дії відповідача є неправомірними та такими, що не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, з огляду на що звернувся із даним позовом до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Приписами пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Так, завданням адміністративного судочинства згідно частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Як слідує з матеріалів судової справи, громадянин ОСОБА_2 , є власником транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відносно позивача - ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «MERCEDES-BENZ», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №286248 від 20.06.2022 за порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП.

Зі змісту вказаного протоколу слідує, що ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Рівненському районному суді за адресою м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 10, а в графі протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», - міститься підпис позивача.

У вказаному протоколі також зазначено, що у позивача тимчасово вилучено посвідчення водія та тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом.

До позовної заяви долучено запит та звернення позивача, адресовані в органи Національної поліції та обласної військової адміністрації, зі змісту яких слідує, що позивач звертався з вимогою повернути затриманий автомобіль, однак позивач в позовній заяві стверджує, що йому в усній формі було відмовлено у поверненні автотранспортного засобу та роз`яснено, що автомобіль "буде" переданий на потреби Збройних Сил України. Однак позивач, вважає, що у разі вчинення таких дій будуть порушенні права особи, яка є фактичним власником даного транспортного засобу, оскільки останній не буде мати змоги вільно користуватися та розпоряджатися таким.

Так, суд зазначає, що при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

При цьому, визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу.

Аналізуючи обставини, викладені позивачем в позовній заяві та встановлені судом з наявних в матеріалах справи доказів, а також аналізуючи ті правовідносини, які складають предмет цієї справи та обраного позивачами способу захисту порушеного права, зокрема, повернення вилученого майна (транспортного засобу), - суд дійшов переконання, що хоч між сторонами виникли правовідносини в межах адмінправопорушення, покарання за яке передбачено статтею 130 КУпАП, та все ж предметом позову в межах даної судової справи є захист права власності третьої особи, а саме: громадянина ОСОБА_1 , який є власником транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі 814D, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, тобто наявний майновий спір.

Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

З встановлених фактичних обставин справи висновується, позовні вимоги, з якими позивач звернувся до суду, спрямовані на захист інтересів іншої особи щодо цивільного права на майно, від порушень з боку органів поліції, а отже, існує спір про майнове право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Верховний Суд в постановах від 04.03.2020 у справі №440/1895/19 та від 17.04.2018 у справі №815/6956/15 підкреслив, що участь у спорі суб`єкта владних повноважень як сторони справи ще не означає, що таки спір є публічно-правовий. При визначенні виду судочинства необхідно з`ясувати у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Необхідно також враховувати який спосіб захисту порушеного права обирається у позові. Якщо у справі спір про право і таке право цивільне, то такий спір повинен вирішуватися в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, статтею 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про відсутність публічно-правового спору у спірних правовідносинах, а відтак, розгляд приватноправових вимог позивача повинен здійснюватися у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому суд зазначає, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Водночас, у відповідності до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Отже, для повернення сплаченої суми судового збору, позивачу потрібно подати до суду відповідне клопотання, оскільки до моменту подачі такого суд позбавлений можливості вирішити питання про повернення судового збору.

Керуючись статтями 170, 241, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно із частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мірінович У.А.