Справа № 420/26912/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

27 червня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду заяву позивача про розподіл судових витрат у справі №420/26912/21 за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилась справа № 420/26912/21 за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) щодо не видачі ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в день звільнення трудової книжки.

Зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки 01 грудня 2021 року, в розмірі 419,35 грн. (чотириста дев`ятнадцять гривень 35 копійок) з урахуванням обов`язкових відрахувань.

Стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

У позовній заяві зазначено, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані у строк передбачений ч.7 ст. 139 КАС України.

До суду 17 червня 2022 року (вхід. № 19768/22) від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано:

- копію договору про надання правової допомоги від 08.02.2022 року ;

- копію акту прийняття-передачі виконаних робіт від 14.06.2022 року;

- копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Базилєва Юлія Олександрівна та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, в тому числі, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Розглянувши заяву представника позивача, суд доходить таких висновків.

Порядок розподілу судових витрат регулюється ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, суд встановив та матеріалами справи підтверджено, що 08 лютого 2022 року між адвокатом Базилєвою Юлією Олександрівною та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1.1 клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання здійснити на належному рівні роботи, вказані в цьому договорі, та передати клієнту результати цих робіт, а клієнт погоджується прийняти виконані роботи та виплатити виконавцю винагороду за виконання робіт.

Виконавець забезпечує надання клієнту юридичних послуг у вигляді:

- надання усних консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у клієнта;

- надання письмових юридичних консультацій та висновків з правових питань;

- представництво інтересів клієнта в державних, правоохоронних, контролюючих та інших органах, підприємствах, установах з питань захисту інтересів клієнта;

- складання процесуальних документів, в тому числі позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв, відзивів та заперечень, а також інших окремих процесуальних документів;

- здійснення представництва інтересів клієнта в судових органах України (п.1.2 Договору).

Орієнтовний перелік вартості за цим договором наведений у п. 3.2. Договору.

У випадку отримання позитивного результату, Клієнт додатково сплачує Виконавцю гонорар успіху у розмірі 50 % гонорару визначеного актом виконаних робіт (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.5. Договору, розрахунок за цим Договором проводиться впродовж 5 банківських днів після прийняття остаточного рішення у справі.

Також, судом встановлено, що на підтвердження наданих послуг між сторонами 14.06.2022 року укладено акт приймання-передачі виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 08.02.2022 року, яким вказано, що виконавець надав, а клієнт прийняв юридичні/правові послуги:

1. зустріч та проведення усної консультації клієнта, правовий аналіз первинних документів - 1 год/1000,00 грн.;

2. підготовка заяви від 01.12.2021 щодо виплати середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки 500,00 грн.;

3. підготовка та подання позовної заяви 2 год/2000,00 грн.;

4. підготовка та подання процесуальних документів загалом 500,00 грн., а саме: клопотання про закриття підготовчого провадження;

5. гонорар успіху (50%) 2000,00 грн.

Вартість послуг виконавця за актом складає 6000,00 грн.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних, вже сформована судова практика з розгляду та вирішення таких справ, позов не є об`ємним, складається з двох позовних вимог, ціна позову складає 419,35 грн.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Суд встановив, що згідно з розрахунку витрат, вартість наданих послуг складає 6000,00 грн., детальний опис яких наведений у акті прийняття-передачі виконаних робіт.

Оцінивши наведений розрахунок витрат, з урахуванням категорії даної справи, суд доходить висновку, що наведені у цьому опису витрати на проведену роботу не є неминучими та фактичними.

Відповідно до п.п. 1-2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Однак, суд звертає увагу, що надання таких послуг має бути необхідним.

Так, зустріч та проведення усної консультації клієнта, правовий аналіз первинних документів - 1 год/1000,00 грн.; підготовка заяви від 01.12.2021 щодо виплати середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки 500,00 грн. є фактично діями з підготовки позову та мають охоплюватися саме витратами на підготовку позову, тобто суд вважає, що ці дії не є неминучими, а тому у відшкодуванні таких витрат слід відмовити.

Суд зазначає, що факт складання позову й включає в себе необхідність опрацювання законодавчої бази та доказів, формування правової позиції та підготовку відповідних документів.

Щодо відшкодування витрат на підготовку та подання позовної заяви 2 год/2000,00 грн.; підготовку та подання процесуальних документів загалом 500,00 грн., а саме: клопотання про закриття підготовчого провадження, суд зазначає, що такі витрати є неминучими, але вони є необґрунтовано завищеними за встановленою вартістю, з урахуванням категорії даної справи, ціни позову, невеликої кількості застосованого законодавства та доказів по справі, а тому належать зменшенню.

З урахуванням категорії даної справи, кількості застосованого законодавства, та доказів, на які позивач посилався, ціни позову, за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичними та неминучими витратами на виконання цих робіт є сума 500 грн., яка й належить відшкодуванню.

Щодо гонорару успіху (50%) 2000,00 грн., суд зазначає, що поняття «гонорар успіху» не врегульоване законом.

Надаючи оцінку щодо відшкодування витрат гонорару успіху, суд виходить із правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 904/4507/18 від 12.05.2020.

Так, Велика Палата Верховного Суду зробила посилання, що у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (висновки Верховного Суду у постанові від 17.02.2021 року по справі № 753/1203/18).

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що відповідно до п. 3.3. Договору, у випадку отримання позитивного результату, Клієнт додатково сплачує Виконавцю гонорар успіху у розмірі 50 % гонорару визначеного актом виконаних робіт, що є обов`язком клієнта перед адвокатом за правилами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У свою чергу для вирішення питання відшкодування таких витрат іншою стороною у судовому спорі, суд повинен оцінити необхідність та фактичність понесення таких витрат.

Суд знову звертає увагу, що вказана справа не відноситься до категорії складних, вже сформована судова практика з розгляду та вирішення таких справ, позов не є об`ємним, складається з двох позовних вимог, ціна позову складає 419,35 грн.

Тому відшкодування відповідачем гонорару успіху в розмірі 2000 грн., передбаченого договором про надання правової допомоги є очевидно неспівмірним зі складністю справи та ціною позову, а тому не належить відшкодуванню відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані позивачем докази, що підтверджують здійснення відповідних витрат за укладеним договором про надання правової допомоги, розрахунок наданих послуг та категорію даної справи, кількість складених представником позивача процесуальних документів, наявність сформованої судової практики з розгляду даної категорії справ, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що фактичні витрати, які належать стягненню складають 500 грн., а тому заява позивача належить задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 132,139, 243,252, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву позивача про стягнення судових витрат у справі №420/26912/21 - задовольнити частково.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, місцезнаходження: 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9), за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 500,00 грн. (п`ятсот гривень 00 копійок).

В іншій частині заяви, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5. п.15. ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р.Юхтенко