Справа № 420/26564/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - Конева К.С.

представника відповідача - Бутрик А.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до ГУ ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №28582/15-32-09-03/ НОМЕР_1 , №28583/15-32-09-03/, №28584/15-32-09-03/, №28585/15-32-09-03/, №28588/15-32-09-03/ від 25.11.2021 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження у відповідності до ст. 12 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.

Ухвалою від 14 червня 2022 року судом за клопотанням представника позивача призначено розгляд цієї справи в режимі відеоконференції.

Представник позивача в судове засідання з`явився. Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що позивач не здійснює продаж пального, а зберігає його для власних потреб, факт реалізації позивачем пального не підтверджується жодним належним доказом, а пояснення, на які посилається податковий орган надані позивачем під впливом омани та не відповідають фактичним обставинам справи. Працівники податкового органу здійснили придбання пакунку вугілля для мангалу, за який заплатили 100 грн., однак продажу палива позивач їм не здійснював. Такі обставини унеможливлюють застосування до позивача штрафів за реалізацію пального без ліцензії, без реєстрації платником акцизного податку, у позивача відсутній акцизний склад та він не має обладнувати його витратомірами-лічильниками. Враховуючи викладене позивач просить скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судове засідання з`явився. З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними і не підлягають скасуванню, доводи наведені у позовній заяві не спростовують порушення встановлені перевіркою та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних повідомлень-рішень. В ході проведення перевірки позивачем було надано письмові пояснення від 06.10.2021 року, згідно тексту яких позивач зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 на території якої знаходяться три резервуари. В наявності бензин А-95 у кількості 800 літрів, ДП 1000 літрів, А-95 1000 літрів. Роздрібна ціна за літр: А-95 26,80 грн., А-92 26,40 грн., ДП 25,90 грн. При продажу палива чеки не видаються, так як відсутній касовий апарат. Продаж палива здійснюється наличним розливом, в наявності має ліцензію на місце зберігання палива для власних потреб. Ліцензію на роздрібну торгівлю паливом не має, оскільки її тяжко отримати. Стосовно рівнемірів та витратомірів позивач пояснив що вони відсутні, оскільки не встановлені. Крім того, працівниками податкового органу придбано у позивача паливо на 100 грн., однак суб`єкт господарювання не видав чек та здійснив такий продаж за відсутності ліцензії, без реєстрації платником акцизного податку, у позивача наявний акцизний склад, який не обладнаний витратомірами-лічильниками, що є підставою для застосування до позивача штрафних санкцій.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача та заперечення відповідача, суд вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ГУ ДПС в Одеській області в період з 06.10.2021 року по 13.10.2021 року проведена фактична перевірка господарської одиниці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкт господарської діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , за результатами якої складений акт перевірки від 18.10.2021 року №22710/15-32-09-03/ НОМЕР_1 .

Зазначеною перевіркою встановлено порушення позивачем п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг»; ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; п. п. 212.1.15 п. 212.1, п. п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України; п. п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України; п. п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 та п. 12 п. 5 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

В акті перевірки зазначено, що суб`єкт господарювання відмовився від підписання акту та його отримання, про що складений акт відмови від отримання, ознайомлення та підписання акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області від 18.10.2021 року №3107/15-32-09-03/ НОМЕР_1 .

Після отримання акту перевірки позивач подав заперечення на нього, які розглянуті ГУ ДПС в Одеській області та висновки акту перевірки залишені в силі.

На підставі висновків акту перевірки від 18.10.2021 року №22710/15-32-09-03/ ГУ ДПС в Одеській області направлені позивачу податкові повідомлення-рішення від 25.11.2021 року: №28582/15-32-09-03/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1000000 грн. за порушення вимог п. п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України; №28583/15-32-09-03/, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 250000 грн. за порушення вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»; №28584/15-32-09-03/ НОМЕР_1 , яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 120000 грн. за порушення вимог п. п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 та п.12 п.5 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України; №28585/15-32-09-03/, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 100 грн. за порушення вимог п. п. 212.1.15 п. 212.1, п. п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України; №28588/15-32-09-03/, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 10 грн. за порушення вимог п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг».

Позивач не погодився з правомірністю зазначених податкових повідомлень-рішень, а тому звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витягу з реєстру платників єдиного податку, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 18 травня 2020 року, основним видом діяльності позивача є роздрібна торгівля пальним, оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; вантажний автомобільний транспорт.

Позивач має діючу ліцензію на зберігання пального (виключно для власного споживання чи промислової переробки) №22001706 за адресою: АДРЕСА_1 , зі строком дії з 08.10.2020 року по 08.10.2025 року.

В позові позивач зазначає, що з травня 2020 року здійснює діяльність лише щодо вантажних перевезень, а тому використовує у власній діяльності дизельне пальне та бензин марки А-95, А-92.

Позивач орендує земельну ділянку та відповідно до умов договору поставки №202/0/10 від 01.10.2021 року укладеного з ТОВ «Науково-виробнича компанія «Шельф», позивачем заплановані роботи з улаштування колонки паливо роздавальної рідкого пального за адресою: АДРЕСА_1 .

З акту перевірки вбачається, що під час фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фахівцями ГУ ДПС в Одеській області 06.10.2021 року проведена контрольна розрахункова операція з придбання пального бензину А-92 на суму 100 грн. під час якої РРО суб`єктом господарювання не застосовувався. Крім того, враховуючи продаж позивачем пального на суму 100 грн. та відсутність ліцензії у позивача на роздрібний продаж пального встановлено порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Також фахівцями податкового органу встановлено, що реалізація пального на суму 100 грн. здійснена без реєстрації платником акцизного податку, позивачем не зареєстрований акцизний склад, на якому здійснюється роздрібний продаж пального, зокрема, бензину марки А92 на 100 грн. та такий склад не обладнаний витратомірами-лічильниками. З пояснень позивача встановлена кількість пального, яке перебуває в ємностях.

З позову та наданих в судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що позивач не підтверджує продаж пального, зазначає про зберігання пального для власного споживання, а товар, який придбали працівники ГУ ДПС в Одеській області за 100 грн. є пакунком вугілля для мангалу (2,5 кг), який є майже єдиним товаром під реалізацію за адресою знаходження ємностей для зберігання пального в умовах підготовки об`єкту для майбутнього улаштування АЗС. За твердженнями позивача співробітниками ГУ ДПС в Одеській області було пояснено позивачу, що до нього буде застосований лише штраф у розмірі 100 грн. за реалізацію товару без застосування РРО у зв`язку з чим запропонували написати пояснення, текст яких був повністю продиктований одним з працівників податкового органу.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна реалізація пального передбачає необхідність отримання відповідної ліцензії, а відповідно до ст. 17 цього Закону за роздрібну торгівлю пальним без ліцензії передбачений штраф у розмірі 250000 грн.

Крім того, відповідно до п. п. 212.1.15 п. 212.1, п. п. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 Податкового кодексу України, платником акцизного податку є особа, яка реалізує, зокрема, пальне. Особи, які здійснюватимуть реалізацію пального підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального.

У відповідності до п. 117.3 ст. 117 Податкового кодексу України за здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом передбачена відповідальність у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.

Таким чином, для застосування до позивача штрафних санкцій за викладені порушення відповідач має встановити під час перевірки факти реалізації позивачем пального.

В обґрунтування встановлення таких фактів податковий орган посилається на акт перевірки, в якому відображено, що фахівці податкового органу здійснили відповідну закупку та придбали у позивача пальне марки А92 на суму 100 грн., а також на пояснення позивача, в яких він зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 на території якої знаходяться три резервуари. В наявності бензин А-95 у кількості 800 літрів, ДП 1000 літрів, А-95 1000 літрів. Роздрібна ціна за літр: А-95 26,80 грн., А-92 26,40 грн., ДП 25,90 грн. При продажу палива чеки не видаються, так як відсутній касовий апарат. Продаж палива здійснюється наличним розливом, в наявності має ліцензію на місце зберігання палива для власних потреб. Ліцензію на роздрібну торгівлю паливом не має, оскільки її тяжко отримати. Стосовно рівнемірів та витратомірів позивач пояснив що вони відсутні, оскільки не встановлені.

Однак суд вважає, що викладені обставини не доводять реалізацію позивачем пального, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак будь-яких доказів, які б безперечно підтверджували факт придбання працівниками податкового органу у позивача палива А92 на суму 100 грн. відповідачем до суду не надано.

Обставини, викладені в акті перевірки не є належним доказом, який підтверджує придбання у позивача палива, до того ж цей акт не складався в присутності позивача, ним не підписаний та цей акт отриманий позивачем в подальшому по пошті. Будь-яких доказів ознайомлення з цим актом позивача, відмови від підпису в цьому акті відповідачем до суду не надано. З пояснень представника відповідача вбачається, що позивач запрошувався для підписання акту перевірки в телефонному режимі, однак не прибув до податкового органу, а тому відповідачем складений акт про відмову від підпису акту та ознайомлення з ним позивачем, однак ці обставини не підтверджуються жодними доказами.

Щодо пояснень позивача від 06 жовтня 2021 року, суд ставиться до них критично, оскільки ці пояснення, хоча і відбиралися під час перевірки не містять будь-яких даних щодо обставин придбання палива марки А92 на 100 грн., позивач обставини, викладені в поясненнях не підтверджує, зазначає, що писав їх під диктовку та ці пояснення містять загальні фрази, без конкретизації дат продажу пального позивачем, кількості проданого пального, обставин таких продажів, тобто, не містять конкретних фактів.

При цьому, суд звертає увагу, що всі порушення, викладені в акті перевірки встановлені податковим органом виходячи з продажу позивачем пального саме 06.10.2021 року працівникам податкового органу на суму 100 грн. та не містять посилання на будь-які інші продажі пального позивачем, про які начебто зазначено в поясненнях.

Позивач зазначає про продаж працівникам податкового органу 06.10.2021 року пакунку вугілля для мангалу (2,5 кг) за 100 грн. та погоджується щодо проведення такого продажу без застосування РРО, однак відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не може надати належні та допустимі докази, які б спростували ці обставини.

Враховуючи зазначені обставини, обов`язок саме суб`єкта владних повноважень у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України довести правомірність свого рішення, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували реалізацію позивачем пального, податкові повідомлення-рішення №28583/15-32-09-03/ та №28585/15-32-09-03/ за якими до позивача застосовані штрафи за продаж пального без ліцензії та без реєстрації платником акцизного податку є протиправними та підлягають скасуванню.

В акті перевірки також зазначено, що станом на момент проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 не зареєстрований акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового за адресою: АДРЕСА_1 , на якому здійснений роздрібний продаж пального - бензину А-92 на суму 100 грн., а також цистерни з пальним не обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Відповідно до положень п. п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі.

При цьому, відповідно до п. п. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України акцизний склад це, зокрема, приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Відповідальність за не здійснення реєстрації акцизного складу передбачена п. 128-1.2 ст. 128 Податкового кодексу України у вигляді штрафу в розмірі 1000000 грн., а не обладнання резервуарів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками на акцизному складі тягне за собою застосування штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу у відповідності до п. 128-1.1 ст. 128 Податкового кодексу України.

Суд звертає увагу, що відповідачем не доведено наявність у позивача акцизного складу, оскільки не встановлено фактів розміщення ємностей більше ніж 200 кубічних метрів, отримання пального протягом календарного року в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів та не доведено фактів реалізації пального, про що зазначено вище, або зберігання пального не для власного споживання, а для інших осіб.

Враховуючи зазначені обставини відповідачем безпідставно застосовані до позивача штрафні санкції за не реєстрацію акцизного складу та не обладнання резервуарів акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, а тому податкові повідомлення-рішення №28582/15-32-09-03/ та №28584/15-32-09-03/ є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 25.11.2021 року №28588/15-32-09-03/, яким до позивача застосовано фінансові санкції у розмірі 10 грн., воно є правомірним та не підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує товар розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» за непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, або невидачу відповідного розрахункового документа передбачений штраф, з врахуванням положень п. 11 Прикінцевих положень цього Закону тимчасово до 1 січня 2022 року, в розмірі 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг).

Позивач не заперечує, що продав працівникам податкового органу 06.10.2021 року пакунок вугілля для мангалу (2,5 кг) за 100 грн. та не провів цю операцію через РРО, а тому до нього мають бути застосовані штрафні санкції в розмірі 10% вартості товару, тобто, 10 грн.

Щодо інших обставин, викладених в позові, зокрема, відсутності підстав для проведення перевірки, несвоєчасної реєстрації акту перевірки суд зазначає, що підстави для проведення перевірки у відповідача були наявні враховуючи отримання інформації від Березівської міської ради щодо торгових точок із реалізації пального без ліцензії, відповідачем винесений відповідний наказ про проведення перевірки та видані направлення на перевірку з якими позивач ознайомлений, працівники податкового органу допущені до перевірки, а дата реєстрації акту перевірки ніяким чином не впливає на його зміст, результати перевірки та не спростовує обставини, встановлені під час перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 року №28582/15-32-09-03/ НОМЕР_1 , №28583/15-32-09-03/, №28584/15-32-09-03/, №28585/15-32-09-03/, а в іншій частині позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 11350 грн. грн., а тому пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідача підлягає сума судового збору 11350 грн. (враховуючи округлення суми).

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ГУ ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5. М. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 року №28582/15-32-09-03/, №28583/15-32-09-03/, №28584/15-32-09-03/, №28585/15-32-09-03/, №28588/15-32-09-03/ задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25.11.2021 року №28582/15-32-09-03/ НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25.11.2021 року №28583/15-32-09-03/ НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25.11.2021 року №28584/15-32-09-03/ НОМЕР_1 .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25.11.2021 року №28585/15-32-09-03/ НОМЕР_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ГУ ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5. М. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 11350 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.06.2022 року.

Суддя Л.І. Свида