Справа № 120/664/22-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 червня 2022 р. Справа №120/664/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що в квітні 1997 року його звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за статтею 64 пункт "б" (за хворобою) Положення проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з посади начальника відділу Управління кадрового забезпечення Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області.

Позивач вказує на те, що в період з січня 1973 року по квітень 1997 року проходив службу на різних посадах в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, а у 1990 році був відряджений в Нагірно-Карабаську автономну область Азербайджанської Радянської Соціалістичної Республіки.

Під час проходження позивачем служби у місці відрядження йому доводилось брати участь у збройних конфліктах.

У зв`язку із участю позивача у Нагірно-Карабаському конфлікті він 13 грудня 2021 року звернувся із заявою до Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України щодо прийняття рішення про надання йому статусу учасника бойових дій та видати відповідне посвідчення.

Проте, листом Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 28 грудня 2021 року повідомив позивача про відсутність правових підстав для внесення на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання про надання йому відповідного статусу.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, тому й звернувся з цим позовом до суду, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України щодо нерозгляду та неприйняття рішення за заявою від 13 грудня 2021 року про надання йому статусу учасника бойових дій, а також зобов`язати відповідача організувати та забезпечити розгляд і вирішення на комісії Міністерства внутрішніх справ України питання про надання йому відповідного статусу.

Ухвалою від 24 січня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23 лютого 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх безпідставними і необґрунтованими. Зокрема, відзив аргументований тим, що відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального" затверджено перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території" та Азербайджанська РСР (Нагірний Карабах) не входить до вказаного переліку.

Згідно з приміткою 6 до Переліку Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією. Військовим фахівцям у таких випадках пільги надавалися на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту участь у бойових діях. Отже, на переконання представника відповідача, за відсутності такої довідки позивач не належав до категорії військових фахівців.

Відтак, представник відповідача вважає, що законодавство не передбачає визнання учасниками бойових дій осіб рядового складу органів внутрішніх справ, які в період з лютого 1989 року по 1992 року перебували у службових відрядженнях в Азербайджанській РСР для виконання службових обов`язків по охороні громадського порядку.

Крім того, у відзиві йдеться про те, що Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України не наділений повноваженнями щодо розгляду та надання статусу учасника бойових дій, оскільки в структурі Міністерства внутрішніх справ діє відповідна комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни, Положення про яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України №395 від 23 травня 2019 року. За наведених обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Відповідно до довідки Комендатури району надзвичайного стану НКАО і прилеглих районів Азербайджанської ССР позивач в період з 17 травня 1990 року по 15 серпня 1990 року проходив службу у складі військової оперативної групи в районі надзвичайного стану НКАО.

13 грудня 2021 року позивач звернувся із заявою до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, у якій просив надати йому статус учасника бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка.

Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України листом від 28 грудня 2021 року вих. №О-31556/22 повідомив позивача, що правові підстави для внесення на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни питання про надання позивачу відповідного статусу відсутні.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Статтею 4 Закону №3551-XII передбачено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до статті 5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 6 Закону №3551-XII, учасниками бойових дій визнаються, зокрема учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів).

Пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 1995 року №16 "Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" установлено, що відповідно до пункту 2 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасниками бойових дій визнаються працівники, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР працювали в державах, де в цей період велися бойові дії, якщо вони безпосередньо брали участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту).

Участь громадян, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту) визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли своїх працівників на роботу в держави, де в цей період велися бойові дії. Якщо працівників направляли на роботу міністерства, відомства колишнього Союзу РСР, а також Української РСР, що згодом були ліквідовані або реорганізовані, комісії створюються у міністерствах, відомствах України, у віданні яких перебувають чи перебували підприємства, установи та організації, з яких відряджалися зазначені працівники.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 травня 2019 року №395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 червня 2019 року №588/33559, затверджено Положення про комісію Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни (далі - Положення №395).

Відповідно до пункту 2 розділу І Положення №395 Комісія утворюється в апараті МВС з метою вивчення документів та прийняття рішення щодо надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам (осіб) рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, статусу учасника війни особам (осіб) з числа працівників апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.

Основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, статусу учасника війни особам (осіб), що зазначені у пункті 2 розділу I цього Положення, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції у період її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу МВС (пункт 1 розділу ІІ Положення №395).

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Положення №395 у місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) за наявності передбачених законодавством України підстав приймається рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни за формою, наведеною в додатку до цього Положення.

Комісія приймає рішення про: надання статусу учасника бойових дій; надання статусу учасника війни; відмову в наданні статусу учасника бойових дій; відмову в наданні статусу учасника війни; позбавлення статусу учасника бойових дій; позбавлення статусу учасника війни.

Відповідно до пунктів 3 - 5 розділу IV Положення №395 формою роботи Комісії є засідання, що проводяться не рідше одного разу на місяць (за наявності документів для розгляду). Засідання Комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше половини її загального складу. Рішення Комісії приймаються відкритим голосуванням та вважається ухваленим, якщо за нього проголосувала більшість членів її загального складу. У разі незгоди з прийнятим рішенням член Комісії може письмово викласти обґрунтування своєї незгоди з прийнятим рішенням в доповідній записці, що додається до протоколу засідання Комісії і є його невід`ємною частиною.

Аналіз наведених приписів Положення №395 свідчить про те, що в апараті Міністерства внутрішніх справ України діє комісія, завданням якої є вивчення документів та прийняття рішення щодо надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій особам (осіб) рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ, статусу учасника війни особам (осіб) з числа працівників апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС.

Водночас, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 квітня 2020 року №345 затверджено Положення про Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України (надалі - Положення №345).

Відповідно до пункту 1 розділу І Положення №345 Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України є структурним підрозділом апарату МВС, який забезпечує виконання окремих завдань з реалізації державної політики з питань управління персоналом в апараті МВС, територіальних органах з надання сервісних послуг МВС, закладах, установах і на підприємствах, що належать до сфери управління МВС та за дорученням Міністра (у межах повноважень) - у центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України, Національній гвардії України, здійснює організацію освітньої та наукової діяльності закладів вищої освіти та наукових установ, що належать до сфери управління МВС.

За приписами підпункту 51 пункту 2 розділу ІІ Положення №345 Департамент відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує роботу з питань визнання персоналу апарату МВС, територіальних органів, підрозділів системи МВС, а також колишніх працівників органів внутрішніх справ учасниками бойових дій, учасниками війни.

Із системного аналізу зазначених норм слідує, що повноваження щодо прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій особам (осіб) з числа працівників апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, є виключною компетенцією відповідної комісії, яка утворюється та діє при Міністерстві внутрішніх справ України.

Водночас, на Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України покладаються повноваження щодо організації роботи, зокрема, і з питань щодо визнання колишніх працівників органів внутрішніх справ учасниками бойових дій.

При цьому, судом установлено, що позивач звернувся із заявою до Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України щодо надання йому статусу учасника бойових дій, на що останній листом від 28 грудня 2021 року повідомив про відсутність підстав для внесення на розгляд комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поданих заявником документів.

Тобто, Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України, здійснюючи свої повноваження, листом відмовив позивачу у внесенні його заяви на розгляд комісії для прийняття нею відповідного рішення.

Водночас, Положенням №395 не встановлено повноважень Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України приймати рішення про наявність або відсутність правових підстав для внесення на розгляд комісії МВС матеріалів про надання статусу учасника бойових дій.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України, що полягає у невнесенні на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України заяви про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо невнесення на розгляд комісії заяви ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій, а тому позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача внести на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій заяву ОСОБА_1 для прийняття рішення про надання або відмову у наданні позивачеві статусу учасника бойових дій.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 18 січня 2022 року.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Водночас, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, з огляду на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в розмірі 992,40 гривень, а тому на користь позивача слід стягнути 496,20 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Визначаючись з приводу розміру судових витрат, які належить стягнути на користь позивачки, суд зважає на те, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які співвідносяться між собою як основна та похідна, сплативши при цьому судовий збір в розмірі 992,40 гривень як за звернення до суду з позовом з однією немайновою вимогою.

А тому, задовольняючи позов частково, суд вважає, що половина від суми сплаченого судового збору і є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України щодо невнесення на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій заяви ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій.

Зобов`язати Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України внести на розгляд комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій заяви ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10)

Повний текст рішення суду складено 24.06.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович