Справа № 940/84/22
Суддя: Мандзюк С. В.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

30.06.2022 Провадження по справі № 2-а/940/3/22
Справа № 940/84/22

РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2022 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судового засідання Романовської Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулак Євгенія Анатолійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії БАВ № 623966 від 13.01.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та провадження у справі закрити, посилаючись на те, що дана постанова є протиправною, оскільки ним не порушено Правил дорожнього руху та відповідач правомірності свого рішення не підтвердив належними та допустимими доказами.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 15.06.2022 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулака Є.А.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибув, його представник адвокат Безугла І.С. надала до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Третя особа поліцейський СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулак Є.А. в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову та розгляд справи здійснювати за його відсутності. Крім того, 24.06.2022 року поліцейський Гулак Є.А. надав до суду клопотання, в якому просив долучити до матеріалів справи відеоматеріали, а саме відеозапис з бодікамери на CD-R диску, на якому знаходяться три відеоматеріали та одне фото фіксації правопорушення та розгляду справи.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 13.01.2022 року поліцейським СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Гулак Є.А. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 623966 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням штрафу у розмірі 425 гривень, у якій зазначено, що 13.01.2022 року о 17 год. 55 хв. у м. Тетієві по вул. Академіка Байраківського водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ISUZU TROOPER, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не працювала підсвітка державного номерного знаку у темну пору доби та під час перевірки документів ОСОБА_1 не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив пункти 2.9 в, 2.1 а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність водіїв за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, поліцейським СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області Гулак Є.А. було надано до суд CD-R диск з відеозаписами з місця порушення: «00000__0011А»,«00000__0012», «VIDIMG- 20220624-WA0003», «VID-20220624-WA0004».

Судом було оглянуті надані відеозаписи, з яких вбачається, зокрема на відеозаписі «00000__0011А» зафіксовано, як рухається автомобіль ISUZU TROOPER, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не працює підсвітка державного номерного знаку у темну пору доби. Після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив водію про причину зупинки та звернувся з проханням надати посвідчення водія, на що останній відповів, що залишив документи вдома. На що поліцейський повідомив позивачу суть вчиненого ним правопорушення, роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України.

Крім того, позивач у адміністративному позові вказує на те, що поліцейський після винесення протоколу відразу склав постанову. Розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, доказів по справі, порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

До того ж, суд звертає увагу, що позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

У ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейський не перешкоджав реалізації права позивача на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі.

Отже, при розгляді справи відповідачем було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП.

Разом з тим, суд критично ставиться до тверджень позивача, зазначених у позовній заяві, щодо відмови поліцейського відразу надати йому постанову, оскільки вони спростовуються відеозаписом «00000__0012А», де зафіксовано відмову ОСОБА_1 від отримання постанови та від підпису у ній.

Відтак, суд приходить до висновку, що постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

Більш того, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Визначений правовою нормою ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

За таких обставин, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Вищенаведене дає підстави для висновку, що доводи позивача у справі повинні оцінюватись судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем у позовній заяві доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм права, а тому не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій та інвалід війни ІІІ групи, тому судових витрат ним не понесено.

Керуючись статтями 7, 9, 126, 245, 251, 268, 280 КУпАП, статтями73, 77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - поліцейського СРПП відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області Гулак Євгенія Анатолійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя С.В.МАНДЗЮК