Справа № 480/2250/22
Суддя: А.Б. Діска
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року Справа № 480/2250/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Діски А.Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2250/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому просить:

1. Визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10 січня 2022 року за №73 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи - неправомірним та скасувати його.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи на Шосткинському заводі «Імпульс» з 27.06.1990 по 22.05.1991 та з 27.05.1993 по 19.03.2007, а також період служби в армії з 27.05.1991 по 26.04.1993.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (список №1) у відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня виникнення у позивача права на пенсію, тобто з 10 листопада 2021 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що досягнувши віку 50 років, маючи загальний страховий стаж роботи більше 20 років та достатній пільговий стаж роботи за Списком №1, позивач звернувся до територіального відділення Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням Головного управління ПФУ в Запорізькій області позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років за списком №1, як передбачає п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, вважає його протиправним, оскільки відповідачем неправомірно до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на посадах, які передбачені Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України та службу в армії, в той час як такий стаж підтверджується трудовою книжкою, довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії та наказами про атестацію.

Позивач вважає, що відповідач зобов`язаний призначити позивачу пенсію з наступної дати, після досягнення ним 50 річного віку, тобто з 10.11.2021 та провести відповідні нарахування та виплати.

Ухвалою суду від 15.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Цією ж ухвалою залучено до розгляду справи другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області) та зобов`язано його надати суду завірені належним чином копії матеріалів пенсійної справи позивача, що стосуються позовних вимог.

На виконання ухвали суду відповідач надав копії матеріалів пенсійної справи позивача (а.с. 30-54), проте відзиву на позовну заяву подано не було.

02.05.2022 від ГУ ПФУ в Запорізькій області до суду надійшов відзив, у якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до цього закону. Відповідач вважає, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 на спірні правовідносини не впливає, оскільки приписи Закону України "Про пенсійне забезпечення не поширюються на позивача".

Крім цього відповідач зазначив, що оскільки позивач не досяг пенсійного віку 55 років, передбаченого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тому у відповідача відсутні законні підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с. 55-56).

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5) у 2021 році досяг 50 річного віку.

04.01.2022 позивач звернувся до територіального відділення Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 6).

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.01.2022 №73 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зазначено, що необхідний страховий стаж відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

Також відповідач у спірному рішенні зазначив, що стаховий стаж позивача становить 31 рік 5 місяців 5 днів, стаж роботи за Списком №1 відсутній. У зв`язку з цим прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 7).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VI (далі - Закон №1058-VI) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах регулюється Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 383, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Згідно із підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку № 383, зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на таку пенсію, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації робочого місця.

Крім того, статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Звернувшись до суду, позивач просить зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди його роботи з 27.06.1990 по 22.05.1991 та з 27.05.1993 по 19.03.2007 на Шосткинському заводі "Імпульс" .

Так, судом встановлено, що згідно трудової книжки (а.с. 8) у період з 18.09.1989 по 22.05.1991 позивач працював на Шосткинському заводі ім. 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції на посаді налагоджувальника устаткування виробництва №5, з 27.06.1990 на підставі наказу №611 від 10.07.1990 позивачу було встановлено 2 розряд налагоджувальника устаткування виробництва №5.

Постановою РМ СРСР від 22.08.1956 №1173 затверджено Список №1 виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільгових ромірах. Пунктом 8 (спорядження і розспорядження всіх видів боєприпасів) Розділу ІХ цього списку визначені професії робочих та інженерно-технічних робітників, зайнятих повний робочий день на спорядженні та розспорядженні боєприпасів, в тому числі і електродетонаторів.

Списком №1 Постанови Кабінету Міністрів СССР № 10 від 26.01.1991, розділ ІХ, код 10907000 7 визначено перелік робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у тому числі, пов`язаних зі спорядженням та розспорядженням боєприпасів.

Відповідно до копії довідки Державного підприємства «Шосткинський завод "Імпульс" від 04.08.2021 № 432 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.10), ОСОБА_1 у період з 27.06.1990 по 22.05.1991 працював повний робочий день на ДП «ШЗ «Імпульс», виконував ремонт та обслуговування спецустаткування, був зайнятий повний робочий день у спорядженні та розспорядженні електродетонаторів, капсулів-детонаторів, електрозапалювачів (спорядження, розспорядження всіх видів боєприпасів) за професією, посадою - налагоджувальник спец.електроустаткування виробництва № 5, що передбачена списком №1 розділ ІХ підрозділ 8 Постанови РМ СРСР від 22.08.1956 №1173.

Таким чином, суд вважає необґрунтованим та протиправним незарахування ГУ ПФУ в Запорізькій області періоду роботи позивача з 27.06.1990 по 22.05.1991 на посаді налагоджувальника устаткування на Шосткинському заводі ім. 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції, оскільки дослідженими судом вищевказаними доказами підтверджується виконання позивачем робіт, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач просить зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період його роботи з 27.06.1990 по 22.05.1991, суд вважає, що дані позовні вимоги є обгрунтованими, підтверджується належними доказами, а тому вказаний період роботи позивача на посаді налагоджувальника устаткування підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 27.05.1993 по 19.03.2007 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що записами трудової книжки ОСОБА_1 підтверджується перебування його на посадах налагоджувальника устаткування, налагоджувальника спецустаткування та налагоджувальника спецелектроустаткування виробництва №5 у зазначений період (зв. бік а.с. 8, 51).

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Крім того, Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Враховуючи вищезазначене, суд не приймає до уваги посилання відповідача в спірному рішенні щодо не зарахування періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1 через неправильність зазначення професії у трудовій книжці, відсутність записів про переведення тощо, адже наявність чи відсутність записів про переведення позивача жодним чином не свідчить про належність тієї чи іншої посади до такої, яка дає право на пільгове призначення пенсії.

Відповідно до п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 383, атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Пунктом 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок (далі - Порядок № 442) визначено, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 Порядку № 383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Так, відповідно до наказу заводу «Імпульс» від 15.12.1994 №540 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці» на вказаному підприємстві була проведена атестація робочих місць (а.с. 12), за результатами якої було затверджено перелік виробництв, робіт, професій та посад, працівники яких мають право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1, відповідно до якого, посада налагоджувальника спецустаткування виробництва №5 була включена до переліку найменувань, професій, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 14).

Також, позивачем надані копії наказів від 26.07.2001 та від 10.07.2006 про проведення чергових атестацій робочих місць за якими значаться такі професії як "налагоджувальник спецустаткування" та "налагоджувальник спец. електроустаткування" (а.с. 15-20). Відомості про проведення атестацій було внесено до трудової книжки позивача. Записи в трудовій книжці позивача здійснено з посиланням на відповідні накази, як на підстави внесення записів, тобто оформлені належним чином (записи № 8, 9 та 10 трудової книжки) (зв. бік а.с. 8).

Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, розділ ІХ, підрозділ 7 (Складання, розбирання, спорядження, ремонт усіх видів боєприпасів, бойових частин, споряджених твердопаливних ракетних двигунів, піротехнічних виробів, засобів ініціювання, інших комплектуючих виробів, що містять продукти, зазначені у пунктах 2-3. Утилізація та знищення ракет, боєприпасів та їх елементів, споряджених різними видами твердого палива, пороху, вибухових речовин і піротехнічних сумішей), за кодом 9.7-3а значаться працівники, зайняті у технологічному процесі, а також ремонтом у зазначених виробництвах та під час відпрацювання нових технологій цих виробництв.

Крім того, довідкою Державного підприємства «Шосткинський завод «Імпульс» від 04.08.2021 №433 (а.с.11) підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 27.05.1993 по 31.12.1995 та з 01.01.1996 по 19.03.2007 працював повний робочий день на ДП «ШЗ «Імпульс», виконував ремонт та обслуговування спецустаткування, зайнятий повний робочий день ремонтом у виробництві засобів ініціювання (складання, розбирання, спорядження засобів ініціювання) за професією, посадою - налагоджувальник устаткування виробництва №5, налагоджувальника спецелектроустаткування виробництва №5, налагоджувальника спецустаткування виробництва №5, що передбачена списком №1 розділ ІХ підрозділ 7 код 9.7-3а Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Отже, вказаними вище доказами підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за професією, що передбачена Списком № 1 за вказаний спірний період з 27.05.1993 по 19.03.2007.

Варто зазначити, що відповідачем будь-яким чином не обґрунтовано висновки, викладені у спірному рішенні про те, що посади налагоджувальника устаткування, налагоджувальника спецустаткування та налагоджувальника спецелектроустаткування виробництва №5 не відносяться до посад, робота на яких дає право на пільгове призначення пенсії.

Оскільки, саме за результатами атестації робочого місця встановлено характер умов праці позивача на посадах налагоджувальника устаткування, налагоджувальника спецустаткування та налагоджувальника спецелектроустаткування виробництва №5 за Списком № 1, які є особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, то посилання відповідача на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 27.05.1993 по 19.03.2007 є безпідставними.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у ГУ ПФУ в Запорізькій області були відсутні підстави для незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 27.05.1993 по 19.03.2007 на Казенному підприємстві «Шосткинський казенний завод «Імпульс», оскільки наданими документами підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 за посадою налагоджувальника устаткування, налагоджувальника спецустаткування та налагоджувальника спецелектроустаткування виробництва №5.

Щодо зарахування до пільгового стажу роботи періоду служби з 27.05.1991 по 26.04.1993 в армії суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як було встановлено судом, позивач працював на пільговій посаді з 27.06.1990 по 22.05.1991 та, згідно запису в трудовій книжці, вбачається, що ОСОБА_1 був звільнений з цієї посади у зв`язку з призовом до армії (а.с.8, зв. бік а.с. 50). Тому, враховуючи вищевказані норми, служба в армії підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1.

Враховуючи вищезазначене, оскільки позивач досяг 50 річного віку, має страховий стаж більше 25 років, що не заперечується відповідачем у спірному рішенні, з яких, як було встановлено судом, більше 10 років був зайнятий повний робочий день на роботах за Списком №1, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VI.

З огляду на викладене, суд вважає, що рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 10.01.2022 № 73 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії є необгрунтованим, не відповідає вимогам правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування спірного рішення є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, посилання відповідача у відзиві (а.с. 56) на недосягнення позивачем 55 річного віку, як на підставу для відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є помилковим, оскільки п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" таке право передбачене з 50 річного віку.

Суд зазначає, що в справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 у справі №21-1465а15, а також у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а. Щодо ефективного способу захисту шляхом зобов`язання відповідача призначити пенсію з певної дати зроблено висновки Верховним Судом і у постановах від 29.04.2020 у справі №826/9781/18, від 25.06.2020 у справі №520/10521/19.

Суд враховує, що згідно вимог ст. ст. 80, 81, 85 Закону № 1788-XII заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника. Призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

З урахуванням викладеного, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 27.06.1990 по 22.05.1991 на посаді налагоджувальника устаткування виробництва № 5 та період роботи з 27.05.1993 по 19.03.2007 у виробництві №5 на посадах налагоджувальника устаткування, налагоджувальника спецустаткування, налагоджувальника спецелектроустаткування на Шосткинському заводі "Імпульс" та період перебування на службі в армії з 27.05.1991 по 26.04.1993.

З огляду на вказане, позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах (список №1), провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії задоволенню не підлягають.

Водночас суд зазначає, що досягнувши віку 50 років, маючи стаховий стаж більше 25 років, з них більше 10 років на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно вимог ст. 45 Закону 1058-VI пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Тому, враховуючи, що позивач 09.11.2021 досяг пенсійного віку та в межах тримісячного строку звернувся до відповідача із відповідною заявою, то відповідачем має бути призначено пенсію позивачу саме з наступної дати, після досягнення ним 50-ти річного віку, тобто з 10.11.2021.

Враховуючи положення ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму судового збору в розмірі 496,20 грн., та за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 496,20 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову відповідно до квитанції від 01.02.2022 (а.с. 22).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.01.2022 за № 73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 41100, ) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 10.11.2021, зарахувши до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 27.06.1990 по 22.05.1991 на посаді налагоджувальника устаткування виробництва № 5 та період роботи з 27.05.1993 по 19.03.2007 у виробництві №5 на посадах налагоджувальника устаткування, налагоджувальника спецустаткування, налагоджувальника спецелектроустаткування на Шосткинському заводі "Імпульс" та період перебування на службі в армії з 27.05.1991 по 26.04.1993.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пров. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Б. Діска