Справа № 120/4174/22
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 р. Справа № 120/4174/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2022 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Савчука М.В., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення № 58 від 30.03.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно із п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 18.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.02.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Рішенням № 58 від 30.03.2022 відповідач надав відмову, посилаючись на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу - 12 років 6 місяців. Позивач вважає таке рішення неправомірним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Позивач звертає увагу, що професія зварника, газозварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожними професіями.

Крім того, позивач вважає, що для зарахування періоду роботи особи до 21.08.1992 як пільгового необхідно лише включення посади або професії до Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а документальним підтвердженням умов праці в цьому випадку є відповідні записи в трудовій книжці.

Позивач зазначає, що в його трудовій книжці чітко зазначені відомості, що визначають його право на пенсію на пільгових умовах (період роботи, посада, реквізити відповідних наказів про прийняття на роботу), наявні всі штампи та печатки.

На думку позивача, однією з умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21.08.1992 та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Також позивач вказує на те, що особа не може впливати на зміст наказів про атестацію робочих місць, а тому будь-які недоліки чи невчасне проведення атестації робочих місць роботодавцем не можуть позбавити особу права на пенсію на пільгових умовах.

Окрім того, позивач зазначає, що до заяви про призначення пенсії було додано клопотання про надання правової допомоги в отриманні необхідних документів для підтвердження його пільгового стажу. Проте така допомога пенсійним органом не надавалася.

Ухвалою суду від 30.05.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Крім того, цією ухвалою у відповідача витребувано матеріали пенсійної справи позивача (в оригіналі або їх належним чином засвідчені копії).

16.06.2022 до суду надійшов відзив, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є некоректними та не відповідають чинному законодавству. Відповідач вважає, що Закон України "Про пенсійне забезпечення" застосується лише у частині, що не суперечить Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, для визначення правових підстав для призначення пенсії за вислугу років. Водночас питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 та № 2 врегульовані статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідач вказує, що за змістом Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а тому невідповідність будь-яких записів у ній унеможливлює врахування всіх (деяких) записів у ній. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім того, відповідач зауважує, що відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92. Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1998, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4,2 Порядку № 383. Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж випадку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідач зазначає, що до стажу роботи позивача, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, було зараховано 8 років 11 місяців 14 днів. При цьому в оскаржуваному рішенні зазначено про зарахування до страхового стажу всіх періодів роботи позивача, однак до пільгового стажу зараховоано лише період роботи, щодо якого видана уточнююча довідка про підтвердження характеру роботи.

Відповідач вважає відмову у призначенні позивачу пільгової пенсії правомірною та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На виконання вимог суду до відзиву на позовну заяву відповідач додав копії окремих матеріалів пенсійної справи позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та оцінивши наведені позивачем доводи, суд встановив, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 11.10.1988 по теперішній час працював на посадах електрогазозварника, електрозварника та газоелектрозварника, що підтверджується записами в його трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

18.02.2022, у зв`язку з досягненням 56-річного віку, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви позивач додав ряд необхідних документів, а саме: копії паспорта та ідентифікаційного номеру, трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.10.1988, військового квитка серії НОМЕР_3 від 11.10.1984, диплому серії НОМЕР_4 від 08.07.1987, карти умов праці ПП "Фірма "Вінницька якість", посвідчення зварника № Ві1/17-1А-13, посвідчення НОМЕР_7, наказу Вінницького заводу тракторних агрегатів від 06.10.1994 № 110-в про затвердження списку виробництв, робіт, професій, посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказу від 02.10.2001 № 80-в/з "Про завершення атестації робочих місць, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення на ВАТ "ВЗТА" перший етап", наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" № 55 від 21.05.2008 "Про результати робочих місць за умовами праці", висновку № 09-05-360 від 29.09.2008 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності віднесення їх до категорії із шкідливими і важкими умовами праці, правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у приватному підприємстві "Фірма "Вінницька якість", наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" від 06.04.2009 № 26-К (ОД) "Про затвердження Переліку робочих місць за професіями віднесених до Списку № 2 зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах праці", списку працівників, працюючих на відповідних посадах, які на момент проведення атестації мають право на пільги та компенсації (Додаток № 1 до наказу № 26-К (ОД) від 06.04.2009), наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" від 08.02.2013 № 16-К (ОД) "Про результати атестації робочих місць за умовами праці", висновку № 09-01-74 від 26.02.2013 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності віднесення їх до категорії із шкідливими і важкими умовами праці, правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у приватному підприємстві "Фірма "Вінницька якість", наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" від 01.12.2016 № 38-К (ОД) "Про результати атестації робочих місць за умовами праці", а також довідку Вінницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.12.2020 № 228, довідку ПП "Фірма "Вінницька якість" № 13 від 03.03.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за № 596 від 18.12.2020, довідку виконавчого комітету Степанівської сільської ради за № 597 від 18.12.2020, довідку виконавчого комітету Степанівської сільської ради за № 595 від 18.12.2020, архівну довідку від 24.11.2020 за № № Л-24-133789/24-30, Л-24-133792/24-30, Л-24-133796/24-30, видана архівним відділом Вінницької міської ради.

Рішенням за № 58 від 30.03.2022 пенсійний орган надав відмову, посилаючись на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи. Крім того, відповідач зазначив, що необхідний пільговий стаж становить 12 років 6 місяців, тоді як пільговий стаж позивача - 8 років 11 місяців 14 днів. За результатами розгляду доданих до заяви документів до страхового стажу зараховані всі періоди роботи позивача.

Вважаючи незаконною відмову відповідача у призначенні пільгової пенсії за віком по Списку № 2, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Оцінюючи доводи позивача, суд насамперед зауважує, що оскаржуване рішення приймалось пенсійним органом на підставі вимог Закону № 1058-IV і позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком саме у відповідності до цього Закону.

Тому посилання представника позивача на положення Закону № 1788-XII суд вважає помилковими та при вирішення справи до уваги не бере.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV-1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках № 1 та № 2, регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

Це підтверджується й тим, що до прийняття Закону № 2148-VIII пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV мав іншу редакцію, а саме такого змісту:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"".

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону № 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

З прийняттям Закону № 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність у позивача відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як видно з позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивач обґрунтовує незаконність оскаржуваного рішення з посиланням на наявність у нього права на призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивач звернувся до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком № 2.

В силу вимог абзацу 1 пункту другого частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чоловіки, які досягнули 55-річного віку, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 в період з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року за наявності страхового стажу не менше 28 років 6 місяців, а не як помилково зазначає пенсійний орган в оскаржуваному рішенні 29 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року - підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 у справі № 367/4230/17.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що 18.02.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Для підтвердження стажу роботи на шкідливих та важких роботах, що який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до заяви позивач додав, окрім трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.10.1988: 1) копію наказу Вінницького заводу тракторних агрегатів від 06.10.1994 № 110-в про затвердження списку виробництв, робіт, професій, посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах; 2) копію наказу від 02.10.2001 № 80-в/з "Про завершення атестації робочих місць, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення на ВАТ "ВЗТА" перший етап"; 3) копію наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" № 55 від 21.05.2008 "Про результати робочих місць за умовами праці"; 4) копію висновку № 09-05-360 від 29.09.2008 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності віднесення їх до категорії із шкідливими і важкими умовами праці, правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у приватному підприємстві "Фірма "Вінницька якість"; 5) копії наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" від 06.04.2009 № 26-К (ОД) "Про затвердження Переліку робочих місць за професіями віднесених до Списку № 2 зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах і пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах праці" та списку працівників, працюючих на відповідних посадах, які на момент проведення атестації мають право на пільги та компенсації (Додаток № 1 до наказу № 26-К (ОД) від 06.04.2009); 6) наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" від 08.02.2013 № 16-К (ОД) "Про результати атестації робочих місць за умовами праці"; 7) висновку № 09-01-74 від 26.02.2013 за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці та правильності віднесення їх до категорії із шкідливими і важкими умовами праці, правильності встановлення щорічної додаткової відпустки та доплати до тарифних ставок (окладів) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці у приватному підприємстві "Фірма "Вінницька якість"; 8) копію наказу ПП "Фірма "Вінницька якість" від 01.12.2016 № 38-К (ОД) "Про результати атестації робочих місць за умовами праці"; 9) довідку ПП "Фірма "Вінницька якість" № 13 від 03.03.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, довідку про заробітну плату для обчислення пенсії за № 596 від 18.12.2020; 10) довідку виконавчого комітету Степанівської сільської ради за № 597 від 18.12.2020; 11) довідку виконавчого комітету Степанівської сільської ради за № 595 від 18.12.2020; 12) архівну довідку від 24.11.2020 за № № Л-24-133789/24-30, Л-24-133792/24-30, Л-24-133796/24-30, видана архівним відділом Вінницької міської ради.

Рішенням за № 58 від 30.03.2022 пенсійний орган надав відмову, посилаючись на відсутність у позивача необхідного пільгового стажу роботи, а саме 12 років 6 місяців. Водночас, як зазначив відповідач, пільговий стаж позивача склав 8 років 11 місяців 14 днів, тобто є недостатнім для призначення пільгової пенсії.

Перевіряючи вказані доводи відповідача, суд враховує, що згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивач в період з 11.10.1988 по теперішній час працював на таких посадах:

- 11.10.1988 прийнятий електрогазозварником 3 розряду в Будівельне управління № 3;

- 25.12.1989 присвоєно 4 розряд електрозварника;

- 28.02.1990 звільнено з посади за власним бажанням;

- 12.02.1990 прийнято газоелектрозварником 5 розряду на Київську ділянку;

- 01.02.1992 звільнено з посади у зв`язку з переведенням на ВО "Вінницький завод тракторних агрегатів";

- 03.02.1992 прийнято по переведенню електрогазозварником 5 розряду на ділянку спецмонтажу в ВО "Вінницький завод тракторних агрегатів";

- 29.11.1993 завод перейменовано на Вінницький завод тракторних агрегатів;

- 06.10.1994 професія електрогазозварника перейменована на професію газозварника;

- 04.08.1995 на базі заводу тракторних агрегатів створено відкрите акціонерне товариство "Вінницький завод тракторних агрегатів";

- 01.09.1997 переведений електрогазозварником, зайнятого на різанні і ручному зварюванні із застосуванням флюсів, що містить шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки по п`ятому розряду;

- 19.05.2000 присвоєно шостий розряд електрогазозварника, зайнятого на різанні і ручному зварюванні із застосуванням флюсів, що містить шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки в енергоремонтному цеху;

- 15.01.2002 звільнено за власним бажанням;

- 21.02.2002 прийнято електрогазозварником 6 розряду в ТОВ "БЕКАС";

- 07.12.2007 звільнено з посади за власним бажанням;

- 17.12.2007 прийнято на роботу електрозварником 6 розряду в ПП "Фірма "Вінницька якість";

- 11.03.2013 підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (розділ ХХХІІІ позиція 33) виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36;

- 09.06.2020 звільнено з роботи за угодою сторін;

- 24.06.2020 прийнято на роботу електрогазозварником в ТОВ "Аква-Люкс, Вінниця".

При цьому у трудовій книжці відсутні відомості про зайняття позивача на шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідним є врахування уточнюючих довідок підприємства.

Дійсно, як вже зазначалося вище, трудова книжка хоча й вважається основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є обов`язковими лише у тих випадках, якщо відомостей трудової книжки достатньо для підтвердження спеціального трудового стажу в цілях визначення права особи на пільгову пенсію.

З оскаржуваного рішення вбачається, що пенсійний орган зарахував до пільгового стажу роботи позивача 8 років 11 місяців 14 днів, тобто період роботи в ПП "Фірма "Вінницька якість" на посаду електрогазозварника 6-го розряду з 17.12.2007 по 01.12.2016.

При цьому судом встановлено, що для підтвердження цього періоду роботи як пільгового позивач надав пенсійному органу довідку ПП "Фірма "Вінницька якість" за № 13 від 03.03.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Вказаною довідкою підтверджується, що позивач ОСОБА_1 працював повний робочий день в ПП "Фірма "Вінницька якість" і за період з 17.12.2007 (наказ про зарахування на роботу № 49 від 12.12.2017) по 09.06.2020 (наказ про звільнення з роботи № 11-К від 09.06.2020), виконував ручне дугове зварювання трубопроводів, технологічних трубопроводів, сталевих, несучих та огороджувальних конструкцій за професією електрогазозварник 6-го розряду, що передбачена Списком № 2 розділ ХХХІІІ (виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461). За період з 17.12.2007 по 01.12.2016 пільговий стаж складає вісім років одинадцять місяців чотирнадцять днів. Додаткові відомості: атестація робочих місць за умовами праці накази: № 26-К (ОД) від 06.04.2019 (атестація проведена вперше), № 19-К(ОД) від 01.03.2013 (атестація проведена вдруге), № 38-К (ОД) від 01.12.2016 (атестація проведена втретє), висновки експертизи якості умов праці № 09-05-360 від 29.09.2008, № 09-01-74 від 26.02.2013.

Зазначені накази про результати атестації робочих місць за умовами праці та висновки експертизи якості умов праці позивач додав до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.02.2022.

Таким чином, до пільгового стажу позивача відповідач правомірно зарахував період роботи з 17.12.2017 по 01.12.2016, що фактично становить 08 років 11 місяців 14 днів.

Оцінюючи період роботи позивача з 11.10.1988 по 21.08.1992, суд зазначає таке.

З трудової книжки позивача видно, що у вказаний період позивач працював на посадах "електрогазозварник", "електрозварник" та "газоелектрозварник".

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 220.8.1995 № 1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Розділом XXXII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Розділом XXXIII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

З огляду на зазначене, професія електрозварника та газоелектрозварника передбачена у всіх списках № 2.

Окрім того, суд звертає увагу, що відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 № 17/2-54, професія зварника, не визначена як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для висновку, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.12.2019 у справі № 535/103/17, від 26.03.2020 у справі № 193/45/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17 та від 06.04.2022 у справі № 457/1407/13-а.

Отже, професія "електрогазозварника" ("газоелектрозварника" та "електрозварника") є такою, що передбачена у всіх Списках № 2.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 "Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці" (далі - Порядок № 442) керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним трудящих.

За змістом пунктів 1-4, 9, 11 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.97, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.92, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

У разі не підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами чергової атестації, проведеної протягом 5 років з дати проведення попередньої атестації, до пільгового стажу зараховується період роботи на даному підприємстві, в установі чи організації до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення чергової атестації, якою відповідне право не підтверджене.

Приписами пункту 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Аналізуючи наведені норми, суд доходить до висновку, що обов`язок проведення атестації робочих місць повністю покладений на роботодавців-керівників підприємств, установ, організацій, а контроль за її проведенням покладено на державний орган - Держпраці.

Зі змісту Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах вбачається, що за наявності стажу роботи який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах до 21.08.1992, відсутність атестації робочих місць за умовами праці не позбавляє права працівника на призначення йому такої пенсії, у разі якщо професія передбачена Списками № 2.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При призначені пенсії за віком на пільгових умовах за час роботи на посадах, які передбачені в Списках № 2 до 21.08.1992, працівник не зобов`язаний надавати відомості про атестацію робочого місця за умовами праці.

Відтак суд погоджується з доводами позивача, що період його роботи з 11.10.1988 по 21.08.1992 не потребує проведення атестації робочих місць.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 593/283/17, від 31.03.2020 у справі № 678/65/17 та від 25.02.2021 у справі № 683/3705/16-а.

З огляду на викладене суд доходить до висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу роботи позивача період з 11.10.1988 по 21.08.1992.

Більше того, суд зауважує, що відповідно до п. 4.2 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

За приписами пункту 3 статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Порядком № 22-1 передбачено, що у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Отже, пенсійний орган, у разі виникнення в нього сумнівів щодо записів у трудовій книжці позивача та недостатності відомостей про роботу, наділений правом перевірити та витребувати їх, однак цим правом не скористався. Крім того, при зверненні позивача за пенсією відповідач не надав останньому допомогу в одержанні відсутніх у нього документів, що є обов`язком відповідача.

Щодо інших періодів роботи позивача, а саме: з 22.08.1992 по 15.01.2002, з 21.02.2002 по 07.12.2007, з 24.06.2020 по 18.02.2022, то суд вважає, що з огляду на наявні документи, достатніх правових підстав для зарахування цих періодів до пільгового стажу немає, оскільки позивач не надав жодних уточнюючих довідок на підтвердження його роботи в цей період на посадах зі шкідливими і важкими умовами праці на умовах повного робочого дня, а також не надав виписки з наказів по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та її результати.

Суд зауважує, що одні лише записи у трудовій книжці не підтверджують зайнятість позивача повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2, тоді як підтвердження зайнятості повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці є однією з обов`язкових умов при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.

Таке підтвердження може містити безпосередньо трудова книжка, проте, у разі відсутності в ній необхідних записів, подання уточнюючої довідки є обов`язковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2019 у справі № 337/1297/17.

Суд зазначає, що підставою для призначення пільгових пенсій є не тільки віднесення посади до Списку № 2 згідно зі Списком виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, але і довідка підприємства, яка уточнює характер роботи із зазначенням періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відтак оскільки позивач не надав відповідачу жодних документів, що підтверджують його зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці в період з 22.08.1992 по 15.01.2002, з 21.02.2002 по 07.12.2007, з 24.06.2020 по 18.02.2022, суд доходить висновку про відсутність підстав для зарахування цього періоду до пільгового стажу.

Суд критично оцінює надані позивачем накази Вінницького заводу тракторних агрегатів від 06.10.1994 № 110-в про затвердження списку виробництв, робіт, професій, посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, та від 02.10.2001 № 80-в/з "Про завершення атестації робочих місць, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення на ВАТ "ВЗТА" перший етап" у зв`язку з тим, що у цих наказах відсутній перелік посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у зв`язку з цим неможливо встановити, чи було проведено атестацію робочих місць саме за посадою позивача.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що період роботи позивача з 11.10.1988 по 21.08.1992 слід зарахувати до спеціального стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Водночас для підтвердження інших спірних періодів необхідним є отримання додаткових документів, в тому числі їх витребування за ініціативою пенсійного органу.

Відтак рішення відповідача за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах прийняте необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, та непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення, а тому визнається судом протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Втім, беручи до уваги встановлені обставини справи, за результатами вирішення цього спору суд не вбачає передумов для покладення на відповідача обов`язку з призначення позивачу пільгової пенсії за віком.

Як зазначено у пп. 5.1. п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (заява № 63566/00), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (параграф 25).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що відповідач неналежно розглянув заяву позивача від 18.02.2022 про призначення пільгової пенсії за віком та прийняв передчасне і і протиправне рішення від 30.03.2022 № 58, яким відмовив позивачу у призначенні такої пенсії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Під час розгляду цієї справи суд надав оцінку тим підставам, що, на думку відповідача, перешкоджали призначенню позивачу пенсії на пільгових умовах.

Разом з тим, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про призначення позивачу пільгової пенсії вважається не закінченою і відповідач, реалізуючи свої дискреційні повноваження пенсійного органу, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково, а саме у спосіб визнання протиправним та скасування рішення від 30.03.2022 № 58 та зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 11.10.1988 по 21.08.1992, і повторно розглянути заяву позивача від 18.02.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду за результатами розгляду справи. В решті позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено частково, на користь позивача належить стягнути половину понесених ним судових витрат зі сплати судового збору, тобто 496,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Крім того, суд зауважує, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" та заявлених позовних вимог, звертаючись до адміністративного суду з цим позовом позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн (як за одну позовну вимогу немайнового характеру).

Натомість, відповідно до квитанції № 0.0..1 від 13.05.2022, позивач сплатив судовий збір в розмірі 993,00 грн.

Таким чином, позивач вніс судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Однак згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України переплачена сума судового збору може бути повернута за ухвалою суду тільки на підставі клопотання особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 30 березня 2022 року за № 58 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 11 жовтня 1988 року до 21 серпня 1992 року, та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, повторно розглянути його заяву від 18 лютого 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 );

2) представник позивача: адвокат Савчук Микола Васильович (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повне судове рішення складено 30.06.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович