Справа № 200/5215/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року справа №200/5215/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовму провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 листопада 2021 року у справі № 200/5215/21 (головуючий І інстанції Черникова А.О., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДПС у Донецькій області (далі ГУДПС у Донецькій області, позивач) звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 46349,78 грн.

Представником відповідача - адвокатом Макаровим В.М. подана зустрічна позовна заява про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № (а. с. 39-40).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року у задоволенні первісного позову ГУ ДПС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з платника податків податкового боргу- відмовлено; зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № - задоволено; скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 20 листопада 2019 року № (а.с. 183-188).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове про відмову у задоволенні зустрічного позову та задоволення позову податкового органу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає правомірним спірне податкове повідомлення-рішення, посилаючись на висновки акту фактичної перевірки відповідача. Крім того, спірне податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем та не оскаржене в адміністративному чи судовому порядку, отже податкове зобов`язання є узгодженим (а.с. 192-203).

Ухвалою апеляційного суду від 7 лютого 2022 року справу призначено до розгляду на 4 травня 2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідач - ФОП ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , вид діяльності 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) (а. с 42).

Наказом №181 від 23.09.2019 року «Про проведення фактичної перевірки» та направлень № 120, № 121 від 23.09.2019 року на проведення фактичної перевірки співробітниками ГУ ДПС у Донецькій області з 25.09.2019 року по 03.10.2019 року проведена фактична перевірка магазину за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 (а. с. 10, 14, 90-92).

25.09.2019 року о 17 год. 30 хв. головним державним ревізором-інспектором Доренською Н.І. та головним державним ревізором-інспектором Петренко С.В. розпочата фактична перевірка магазину ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 95-99).

Перевіркою встановлено факт реалізації продавцем ОСОБА_2 в магазині ФОП ОСОБА_1 однієї порції пива на розлив «Львівське світле» у одноразовий пластиковий стакан ємністю 0,5 л. для споживання на місці за ціною 13,75 грн. (покупець мав можливість скуштувати напій одразу після його придбання) та однієї пачки цигарок «LD IMPULS DUAL» за ціною 37,00 грн. Особа, яка здійснювала розрахункові операції продавець ОСОБА_2 на вимогу покупця не видала розрахунковий документ встановленого зразка при зареєстрованому реєстраторі розрахункових операцій, замість якого, спочатку надала на листі паперу інформацію про продаж розливного пива та цигарок, а потім видала розрахункову квитанцію серії ББАО №449602 на загальну суму 50,75 грн. (а. с. 95-99).

Головним державним ревізором-інспектором Доренською Н.І., головним державним ревізором-інспектором Петренко С.В., пред`явлені продавцю ОСОБА_2 для ознайомлення службові посвідчення, копію наказу №181 від 23.09.2019 року та направлення на проведення перевірки № 120 від 23.09.2019 року, № 121 від 23.09.2019 року для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Після ознайомлення з вищезазначеними документами особа, яка здійснювала розрахункові операції продавець ОСОБА_2 , відмовилась від отримання копії наказу на проведення фактичної перевірки, про що було складено акт відмови від підпису у направленні на перевірку №108/05-99-32-01 від 25.09.2019 року (а. с. 17).

За результатами фактичної перевірки відповідача складено акт № 0033/05/99/15/32/ НОМЕР_1 від 3 жовтня 2019 року, яким встановлено такі порушення:

- абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка в магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині продажу алкогольних напоїв (пива) на розлив для споживання на місці без наявності статусу суб`єкта господарювання громадського харчування (ресторанного господарства) 25.09.2019 р. в магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- частини 12 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в частині здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої в магазині ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 95-99, 112).

На підставі висновків акту фактчиної перевірки ГУДПС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 20.11.2019 року, яким за порушення абзацу 3 частини 4 статті 11, статті 15-03, частини 12 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008 року, на підставі п.54.3.3 пункту 54.3 ст. 54 Податкового Кодексу України і абзацу 10, 13, частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 33800 грн. (а. с. 111).

З актом про результати фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ознайомлено продавця ОСОБА_2 , яка відмовилася від підписання та отримання другого примірника акту про результати фактичної перевірки, про що було складено акт відмови від підписання та отримання акта перевірки № 0033/05/99/15/32/1/ НОМЕР_1 від 03.10.2019 року (а. с. 104).

Копія акту про результати фактичної перевірки № 0033/05/99/15/32/ НОМЕР_1 від 3 жовтня 2019 року на адресу ФОП ОСОБА_1 , направлено для ознайомлення поштою, та повернута «за закінченням строку зберігання» (а. с. 107).

Позивачем подано скаргу на визезазначене податкове повідомлення-рішення до ДПС України. Рішенням ДПС України податкове повідомлення рішення залишено без змін, а скарга - без задоволення (а. с. 138- 141).

За ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 481/95-ВР) мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; роздрібна торгівля алкогольними напоями - це діяльність з продажу алкогольних напоїв безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Згідно абз. 14 ст. 1 Закону № 481/95-ВР місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

За абз. 14 ст. 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) з універсальним асортиментом товарів.

Терміну «підприємство громадського харчування» наведено в Правилах роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року № 219 (далі - Правила № 219).

За п. п. 1.5-1.6 Правил №219 заклади (підприємства) ресторанного господарства (РГ) поділяються за типами: фабрики-кухні, фабрики-заготівельні, ресторани, бари, кафе, їдальні, закусочні, буфети, магазини кулінарних виробів, кафетерії, а ресторани та бари - також на класи (перший, вищий, люкс). Вибір типу закладу (підприємства) РГ та класу ресторану або бару здійснюється суб`єктом господарської діяльності самостійно з урахуванням вимог законодавства України.

Згідно статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення вимог статті 15-3 цього Закону, а саме, за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці суб`єктом господарювання, який не має статусу закладу громадського харчування, до такого суб`єкта застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 6 800 грн.

З системного аналізу ст. ст. 15-3 та 17 Закону № 481/95-ВР вбачається, що до суб`єкта господарювання, що не має статусу суб`єкта господарювання громадського харчування, підприємства з універсальним асортиментом товарів, можуть застосовуватися фінансові санкції за порушення ст. 15-3 Закону №481/95-ВР тільки у разі продажу алкогольних напоїв на розлив саме з метою споживання на місці.

За змістом наданих відповідачем матеріалів на підтвердження вчинення позивачем порушення ст. 15-3 Закону №481/95-ВР, зокрема акта (довідки) фактичної перевірки, відповідачем встановлено факт продажу алкогольних напоїв на розлив, разом із тим відсутня друга ознака, яка має визначальне значення для кваліфікації порушення закріпленого в статті 15-3 Закону №481/95 - споживання таких напоїв на місці.

В акті не зазначено яким чином встановлено факт споживання придбаної алкогольної продукції на місці, не відображено інформації щодо наявності будь-яких спеціально обладнаних місць для споживання алкогольних напоїв одразу після їх придбання (столи, стільці).

Таким чином, в даному випадку має місце продаж алкогольних напоїв на розлив, який є різновидом роздрібної торгівлі, а не продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.03.2019 року у справі № 818/3895/15.

Згідно абз. 2 пункту 2 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою КМУ від 30.07.1996 року № 854 (далі - Правила), роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснюється через спеціалізовані підприємства, в тому числі фірмові, спеціалізовані відділи (секції) підприємств з універсальним асортиментом продовольчих товарів, а також заклади ресторанного господарства.

Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів (пункт 22 Правил).

Таким чином, торгівля алкогольними напоями з метою їх споживання на місці дозволена лише суб`єктам господарювання, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів. Недотримання таких умов є підставою для застосування штрафних санкцій у розмірі визначеному Законом.

Актами перевірки встановлено факт реалізації продавцем ОСОБА_2 в магазині ФОП ОСОБА_1 однієї порції пива на розлив «Львівське світле» у одноразовий пластиковий стакан ємністю 0,5л. для споживання на місці за ціною 13,75 грн. (покупець мав можливість скуштувати напій одразу після його придбання) та однієї пачки цигарок «LD IMPULS DUAL» за ціною 37,00 грн. та видане розрахунковий документ квитанцію серії ББАО на суму «Пиво» - 13,75 грн., тютюн. 37,00 грн., на загальну суму 50,75 грн. з відміткою дати 25.09.19 р. (а. с. 16 зворотній бік).

При цьому, під час перевірки посадовими особами не встановлено факту продажу відповідачем пива на розлив саме для споживання на місці, а матеріалами справи, зокрема, актом перевірки, підтверджується право відповідача на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом), оскільки позивач має відповідну ліцензію.

ГУ ДПС у Донецькій області видано відповідачу ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями з терміном дії з 2 квітня 2019 року до 2 квітня 2020 року, місце торгівлі: 84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Горького, буд. 20, магазин «Новосветський» (а. с. 176-77).

Враховуючи наявність у відповідача ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та відсутність умов, які б надавали можливість покупцям споживати такі напої за місцем їх реалізації, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність застосування контролюючим органом штрафних санкцій за порушення вимог статті 15-3 Закону № 481/95-ВР.

Таким чином, податковим органом не доведено належними доказами факт порушення відповідпачем вимог статті 15-3 Закону №481/95-ВР.

Судом враховано правову позицію Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 року у справІ № 806/1285/17.

За абз. 19 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17 000 гривень.

Марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (пп. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку (пп. 14.1.109 п. 14.1 ст. 14 ПК Кодексу).

За п. п. 226.1 та 226.2 ст. 226 ПК України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

За п. 226.3 ст. 226 ПК України виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється (п.п. 226.5 та 226.6 ст. 226 ПК України).

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (п. 226.7 ст. 226 ПК України).

За п. 226.9 ст. 226 вказаного Кодексу вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95 алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою КМУ від 27 грудня 2010 року № 1251, маркування алкогольних напоїв вітчизняного виробництва і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Згідно п. 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених , а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

За п. 21 Положення для прикріплення марок використовується клей (дисперсійний, дескрин тощо), який не дає змоги зняти їх з виробів без пошкодження, у тому числі під час відкупорювання (розкривання) товару, і змивається у разі потреби в митті пляшок для повторного їх використання.

Згідно п. 22 Положення марки наклеюються на пляшку П- чи Г-подібним способом через горловину. У разі реалізації напоїв в упаковках (типу «Tetra Pak») марки наклеюються по осі упаковки на верхній площині.

За п. 24 Положення ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України маркованих з порушенням вимог цього Порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Згідно п. 226.11 ст. 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

За п. 228.9 ст. 228 Кодексу відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Отже, наявність наклеєної, у встановленому законодавством у сфері державного регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв порядку, марки акцизного податку є необхідною умовою для здійснення продажу підакцизного товару, а підставою для застосування штрафу в порядку частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є не лише реалізація алкогольних напоїв без марок акцизного збору встановленого зразка, а й зберігання таких алкогольних напоїв.

Судом враховано правову позицію в постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 815/5836/14.

За п. 226.1 статті 226 ПК України, п.п. 20, 21 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251, маркування алкогольних напоїв марками встановленого зразка здійснюється у такий спосіб, який не дає зняти їх з виробів без пошкодження та щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Тобто при відкупорюванні пляшки з алкогольним напоєм марка акцизного податку повинна розриватися, а не видалятися (зніматися тощо) з такої пляшки повністю.

Водночас, контролюючим органом не надано жодних належних доказів, а матеріали адміністративної справи не містять доказів, які б надали можливість підтвердити неналежне походження марок без акцизного податку на: пляшці вина «Ambasador Del Vinо».

За ст. 17 Закону № 481/95-ВР у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10 000 гривень.

За актом фактичної перевірки від 25.09.2019 року, складеного за результатами перевірки магазину відповідача, 25.09.2021 року встановлено реалізацію однієї порції пива на розлив «Львівське світле» у одноразовий пластиковий стакан ємністю 0,5 л. для споживання на місці за ціною 13,75 грн. (покупець мав можливість скуштувати напій одразу після його придбання) та однієї пачки цигарок «LD IMPULS DUAL» за ціною 37,00 грн. (а. с. 12-13).

На підтвердження зазначених порушень, відповідачем до зазначеного акту перевірки долученорозрахункову квитанцію серії ББАО № 449602 на загальну суму 50,75 грн. (а. с. 16 - зворотній бік).

За ч 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі Закон № 265/95-ВР) що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані в установленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій.

Згідно ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку РРО або заповнений вручну.

Таким чином, розрахункова квитанція, наявна в матеріалах справи, є розрахунковим документом, який складений відповідно до вимог Закону № 265/95-ВР.

Вказані обставини свідчать про недотримання позивачем вимог податкового законодавства при проведенні фактичної перевірки відповідача, що є підставою для висновку про незаконність рішення, прийнятого за результатом проведення такої перевірки.

За ч. 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 статті 73 КАС України).

Оскільки будь-яких доказів до акту перевірки, та під час судового розгляду позивачем не надано, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволеня зустрічного позову ФОП ОСОБА_1 до ГУДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2019 року № , яким застосовано штрафні санкції до ФОП ОСОБА_1 та відмову у задоволенні позову ГУ ДПС у Донецькій області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 33800 грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 листопада 2021 року у справі № 200/5215/21 за позовом Головного управління ДПС у Донецькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Повний текст постанови складений 27 червня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв