Справа № 160/27592/21
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цибань Роман Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,-
Обставини справи: 30.12.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Цибань Роман Юрійович, до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не проведення своєчасного розрахунку при звільненні із ОСОБА_1 ;
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10.08.2009 по 06.11.2015 проходив службу в Органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 по 05.04.2021 - службу в Національній поліції України. Наказом №158 о/с від 05.04.2021 позивач був звільнений зі служби в Національній поліції. 28.04.2021, 30.07.2021 та 06.10.2021 на поточний рахунок позивача були перераховані кошти з призначенням виплати «зарплата ГУНП в Дніпропетровській області». 26.11.2021 представник позивача звернувся до ГУНП в Дніпропетровській області з адвокатським запитом про надання інформації щодо видів виплат, які були перераховані на рахунок ОСОБА_1 28.04.2021, 30.07.2021 та 06.10.2021, а також щодо надання письмового повідомлення про види виплат, суми належні ОСОБА_1 при звільненні та строк їх виплати. 23.12.2021 ГУНП в Дніпропетровській області надало відповідь листом №1/Ц-501аз/103/05, з якої позивачу стало відомо про суму, в якій була нарахована одноразова допомога, а також про те, що одноразова грошова допомога при звільненні йому була виплачена 06.10.2021. Позивач уважає, що відповідач повинен був розрахуватися з ним у день його звільнення відповідно до вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України. Оскільки невиплата вказаної одноразової грошової допомоги при звільненні у день його звільнення позивача сталася з вини відповідача, останній зобов`язаний виплатити позивачеві середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України. За доводами позивача, нарахування та виплата середнього заробітку повинні здійснюватись за період з 06.04.2021 по 06.10.2021, що становить 184 календарні дні із розрахунку 392,67 грн, що становить середній заробіток за один день, що у підсумку складає суму 72 251,28 грн (392,67 грн х 184 календарні дні).
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 04.01.2022 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 04.01.2022, 10.01.2022 засобами поштового зв`язку від представника позивача Цибань Р.Ю. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Разом з позовною заявою представником позивача Цибань Р.Ю. подана заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій представник просить суд поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду ОСОБА_1 до ГУНП в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності і стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні.
В обґрунтування заяви зазначено, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням та для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Так, датою звільнення позивача є 05.04.2021. Після звільнення позивача, 28.04.2021, 30.07.2021 та 06.10.2021 на поточний рахунок позивача були перераховані кошти з призначенням виплати «зарплата ГУНП в Дніпропетровській області». За доводами представника позивача, відповідач письмово не повідомляв позивача про нараховані суми при звільненні і на момент зазначених виплат позивач не мав інформації про належні йому суми при звільненні. Лише після отримання відповіді відповідача від 15.12.2021, наданої на звернення адвоката позивача, останній мав можливість установити період порушення його права на розрахунок при звільненні, а також, дізнався про суму одноразової грошової допомоги при звільненні та про те, що одноразова допомога була йому виплачена 06.10.2021. Після отримання листа відповідача представник позивача звернувся до суду з цією заявою у строк, передбачений ч.5 ст.122 КАС України. З огляду на викладене, представник позивача вважає, що строк на звернення до суду з цією позовною заявою пропущений з поважних причин.
Ухвалою суду від 19.01.2022 задоволено заяву представника позивача Цибань Романа Юрійовича про поновлення пропущеного строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з позовною заявою до ГУНП в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності і стягнення коштів за затримку розрахунку при звільненні.
Цією ж ухвалою відкрито провадження у справі та зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
08.02.2022 через канцелярію суду від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у повному обсязі у задоволенні адміністративного позову. Відповідача зазначає, що порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 та Порядком про умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі Порядок №260). Відповідно до п.8 розділу VI Порядку №260, одноразова грошова допомога при звільненні виплачується поліцейським не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, а у разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження у межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом. Так, сума нарахованої позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 63 432,75 грн була перерахована на банківський рахунок позивача 06.10.2021, що підтверджується довідкою УФЗБО ГУНП від 04.02.2022 №951. Відповідач зазначає, що наведені норми є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а норми загального трудового законодавства, зокрема КЗпП України, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 у справі №814/2594/16. У зв`язку з викладеним, відповідач уважає, що ГУНП дотримано усі права ОСОБА_1 і своєчасно проведено розрахунок при звільненні. Таким чином, за доводами відповідача, позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні на підставі норм КЗпП України не підлягають задоволенню.
16.02.2022 представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якій представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 (позивач) проходив службу в Національній поліції України та перебував на посаді старшого інспектора-чергового чергової частини відділення поліції №2 Кам`янського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
ОСОБА_1 був звільнений зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), з 05 квітня 2021 року, що підтверджується копією витягу з наказу №158 о/с, що міститься в матеріалах справи.
Після звільнення 05.04.2021 ОСОБА_1 , 28.04.2021, 30.07.2021 і 06.10.2021 ГУНП в Дніпропетровській області здійснило виплату коштів позивачу.
06.10.2021 ОСОБА_1 була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 63 432,75 грн, що підтверджується випискою АТ «ПриватБанк» по рахунку позивача, копія якої наявна в матеріалах справи.
Позивач, уважаючи, що одноразову грошову допомогу при звільненні йому виплачено несвоєчасно та у порушення вимог ст.116 КЗпП України, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до частини другої статті 94 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (ст.102 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII).
У статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, якою передбачена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні, не визначено строк виплати такої допомоги.
Порядок №260 доповнено розділом VI згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 липня 2020 року №539 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260», який набрав чинності з 21 серпня 2020 року.
Так, пунктом 8 розділу VI Порядку №260 визначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.
Таким чином, починаючи з 21 серпня 2020 року, спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок виплати грошового забезпечення поліцейським, встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з яким, у відповідача відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги в день звільнення поліцейського. Тобто, наведеною спеціальною нормою встановлені строки, відмінні від строків, визначених статтею 116 КЗпП України.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнений зі служби в поліції 05 квітня 2021 року, тобто, після набрання чинності змінами, внесеними до Порядку №260.
Кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським ГУНП в Дніпропетровській області, звільнених у квітні 2021 року, надійшли на рахунок ГУНП в Дніпропетровській області у жовтні 2021 року, а саме: 04.10.2021, що підтверджується інформацією, викладеною у листі відповідача «Про розгляд звернення» від 15.12.2021 №1/Ц-501аз/103/05-2021.
Відповідна одноразова грошова допомога при звільненні була перерахована на картковий рахунок позивача у сумі 63 432,75 грн 06 жовтня 2021 року.
Отже, одноразова грошова допомога при звільненні була виплачена позивачу на другий робочий день після надходження коштів, що відповідає строкам, установленим пунктом 8 Розділу VI Порядку №260.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що виплата одноразової грошової допомоги при звільненні позивачеві, здійснювалася відповідачем з урахуванням та з дотриманням строків, установлених пунктом 8 розділу VI Порядку №260.
За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст.77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас ч.1 ст.77 КАС України покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Проте, позивачем не доведено належними та достатніми доказами бездіяльності відповідача, яка полягає у несвоєчасній виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції.
При цьому, не можуть бути покладені в основу судового рішення та відхиляються судом аргументи позивача стосовно того, що до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню норми ст.ст.116,117 КЗпП України, а не Порядку №260, з огляду на таке.
За загальним правилом норми Кодексу законів про працю України підлягають субсидіарному застосуванню лише в тих випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано те чи інше питання.
У цьому випадку, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції врегульована нормами п.8 розділу VІ Порядку №260, у редакції, чинній з 21.08.2020. Норми ст.116,117 КЗпП України на спірні правовідносини не розповсюджуються.
Тому, доводи позивача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 116,117 КЗпП України є безпідставними та спростовуються вище дослідженими спеціальними нормами, які мають пріоритет у застосуванні над загальними нормами права у цих спірних правовідносинах.
Також судом у цьому спорі не може бути застосована правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №812/639/18, від 09.07.2020 у справі №320/6659/18, від 06.03.2020 у справі №1240/2162/18, від 29.01.2020 у справі №440/4332/18, від 13.02.2020 у справі №809/698/16, від 06.03.2020 у справі №1240/2162/18, від 27.04.2020 у справі №812/639/18, згідно з якими, встановлена необхідність застосування норм трудового законодавства до правовідносин, що стосуються відповідальності роботодавця у вигляді виплати середнього заробітку за затримку у проведенні повного розрахунку з працівником у день його звільнення, з огляду на те, що наведені правові позиції були сформовані без урахування норм п.8 розділу VІ Порядку №260 у редакції, чинній з 21.08.2020, а отже, вони не є подібними до правовідносин у цій справі у розумінні ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За викладених обставин, судом не встановлено бездіяльності відповідача у несвоєчасній виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а позивачем така бездіяльність не підтверджена.
Тому суд дійшов висновку, що відповідач при виплаті позивачеві одноразової допомоги при звільненні шляхом її зарахування на банківський рахунок позивача діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Троїцька, 20А, м. Дніпро, 49101, ).

Суддя Н.В. Кучугурна