Справа № 440/1961/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/1961/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Маслак О.Ю.,

представника позивача Петько А.В.,

представника відповідача Шимка М.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області , Головне управління ДФС у Полтавській області , в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 15.02.2019:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 2722273,74 грн, в тому числі: за основним платежем - 1814849,16 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 907 424,58 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 189 046,79 грн, в тому числі: за основним платежем - 151 237,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 37 809,36 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 417 027,50 грн, в тому числі: за основним платежем - 333 622,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 83 405,50 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 166 811,00 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 129 619,18 грн;

- вимогу відповідача від 15.02.2019 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 162 969,42 грн;

- рішення відповідача від 15.02.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 40 117,38 грн;

- податкову вимогу від 17.05.2019 №98791-50 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість на суму 127 402,88 грн, в тому числі: за основним платежем - 3226,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 124 176,88 грн;

- рішення від 16.05.2019 №376/16-01 про опис майна позивача у податкову заставу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на обставини порушення відповідачем процедури проведення документальної планової виїзної перевірки з огляду на факт її проведення виключно у приміщенні контролюючого органу, що істотно звузило права платника податків на надання документів, пов`язаних з предметом виїзної перевірки. Крім того, акт перевірки не був належним чином вручений позивачу, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості подати заперечення та необхідні документи на спростування висновків перевірки.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 15.02.2019 №, №, №, №, №. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2019 №Ф-. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.02.2019 №. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Полтавській області від 17.05.2019 №98791-50. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про опис майна у податкову заставу від 16.05.2019 №376/16-01.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року апеляційну скаргу ДПС у Полтавській області залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.11.2019 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.11.2021 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 07.12.2021, про що свідчить штамп вхідної реєстрації.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень прийнято до провадження. Призначено підготовче судове засідання на 11 січня 2022 року.

Відповідач надав відзив на позов, просить у задоволенні позову відмовити, пояснюючи, що фактично позивач був обізнаний про хід проведення перевірки, в зв`язку з недопуском посадових осіб податкового органу до проведення перевірки за місцем проживання позивача, у зв`язку з відсутністю офісного приміщення, перевірка проведена в приміщенні контролюючого органу, позивач надав документи на документальну планову в`їздну в приміщенні ГУ ДФС у Полтавській області, складено опис наданих документів позивачем, в описі зроблено відмітку про відмову ФОП ОСОБА_1 від складання такого опису. Зазначає, що в ході перевірки було встановлено, що у 2016-2017 роках позивачем задекларовані витрати, при цьому не надано документи, які б підтверджували безпосередній зв`язок даних витрат з отриманням доходів, чим порушено положення пункту 177.4 статті 177 ПК України. Тому податкові повідомлення-рішення прийнято законно й обґрунтовано та скасуванню не підлягають.

Протокольною ухвалою суду від 11.01.2022 року допущено заміну відповідача Головне управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код 43142831) на його правонаступника - Головне управління ДПС у Полтавській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ВП 44057192). Відкладено підготовче судове засідання до 01 лютого 2022 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи.

01 лютого 2022 року протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 01.03.2022.

У зв`язку із запровадженням воєнного стану судове засідання призначене на 01.03.2022 не проводилось. Розгляд справи призначено на 26 травня 2022 року.

26 травня 2022 року судове засідання відкладено до 07 червня 2022 року для ознайомлення представника позивача з додатковими доказами.

07 червня 2022 року у судовому засіданні оголошена перерва до 16 червня 2022 року у зв`язку із задоволенням клопотання представника позивача про ознайомлення з матеріалами справи.

16 червня 2022 року у судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив її задовольнити у повному обсязі, тоді як представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов.

Суд, здійснивши розгляд справи за правилами загального позовного провадження, заслухав пояснення представників сторін, дослідив письмові докази, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем 18.04.2006 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ). Підприємець перебуває на загальній системі оподаткування, з 06.01.2011 зареєстрований платником податку на додану вартість (т. 1 а.с. 58). Основним видом господарської діяльності позивача за КВЕД є: 22.23 Виробництво будівельних виробів із пластмас.

Наказом начальника ГУ ДФС у Полтавській області від 30.10.2018 №2805 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 " на підставі пп. 20.1.4 ст. 20, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України та п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та згідно з планом-графіком проведення документальних перевірок на 2018 рік було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки з 27.11.2018 тривалістю 10 робочих днів ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 (т. 1 а.с. 179).

На підставі даного наказу та направлення від 27.11.2018 №4010 (т. 1 а.с. 184) посадовою особою ГУ ДФС у Полтавській області була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Полтавській області був складений акт від 17.12.2018 №1672/16-31-13-05-11/ (т. 1 а.с. 57-135), висновками якого зафіксовані порушення:

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, "г" п. 198.5 ст. 198, ст. 201 Податкового кодексу України у результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 333 622,00 грн, у тому числі по періодах: за лютий місяць 2017 року у сумі 1 234,00 грн, за березень місяць 2017 року у сумі 66 667,00 грн, за травень місяць 2017 року у сумі 3 197,00 грн, за червень місяць 2017 року у сумі 47 224,00 грн, за серпень місяць 2017 року у сумі 24 279,00 грн, за жовтень місяць 2017 року у сумі 159 688,00 грн та за грудень місяць 2017 року у сумі 31 333,00 грн;

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 1 814 849,16 грн, у тому числі по періодах: за 2016 рік у сумі 256 100,16 грн, та за 2017 рік у сумі 1 558 749,00 грн;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальній сумі 162 969,42 грн, у тому числі по періодах: за 2016 рік у сумі 75 234,95 грн та за 2017 рік у сумі 87 734,47 грн;

- п.п. 1.1, п.п 1.2, п.п. 1.4 п.п. 1.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України у результаті чого занижено податкове зобов`язання по військовому збору у загальній сумі 151 237,43 грн у тому числі по періодах: за 2016 рік у сумі 21341,68 грн та за 2017 рік у сумі 129 895,75 грн;

- п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України, п.п 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 Податкового кодексу України внаслідок включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2016-2017 перекручених даних;

- п.п 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, п. 6 ст. 128 Господарського кодексу України з огляду на відсутність книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та первинних документів на підтвердження задекларованих витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за звітні 2016 та 2017 роки;

- пп. "г" п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України, наказ Міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утримуваного з них податку, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556, оскільки при поданні до ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області податкового розрахунку сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (форми 1ДФ) 3 кв. 2016 року, 4 кв. 2016 року фізичною особою - підприємцем була надана інформація з недостовірними відомостями про доходи платника;

- п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України внаслідок несвоєчасної сплати військового збору у сумі 262,15 грн. Граничний термін сплати - до 19.02.2016, фактично сплачено 04.03.2016 - 398,98 грн, тобто із затримкою на 14 днів;

- п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, внаслідок несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 12,1 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2016, фактично сплачено 20.02.2017 - 12,10 грн, тобто із затримкою на 367 днів); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 4425,20 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2016, фактично сплачено 10.11.2016 - 4 425,20 грн, тобто із затримкою на 265 днів); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 1 625,90 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2017, фактично сплачено 16.03.2017 - 1 625,90 грн, тобто із затримкою на 25 днів); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 14 497,30 грн (граничний термін сплати - до 19.02.2017, фактично сплачено 20.02.2017 - 14 497,30 грн, тобто із затримкою на 1 день); несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 10 313,96 грн (граничний термін сплати - до 24.02.2017, фактично сплачено 16.03.2017 - 10 313,96 грн, тобто із затримкою на 20 днів).

- абзацу 3 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", внаслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску (для фізичних осіб - підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № від 10.01.2017 по строку сплати 24.02.2017 у сумі 1659,85 грн, фактично сплачено 16.03.2017 у сумі 1590,64 грн та у сумі 69,21 грн із затримкою 20 днів;

- абзацу 3 частини 4 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" внаслідок несвоєчасної сплати єдиного внеску (єдиний внесок нарахований роботодавцем на суми: заробітної плати, винагороди за договором ЦПХ, допомога по тимчасовій непрацездатності) за Рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску № від 12.07.2016 по строку сплати 29.09.2017 у сумі 2237,01 грн, фактично сплачено 20.10.2016 у сумі 2237,01 грн (платіжне доручення №2063 від 20.10.2016) із затримкою 22 дні;

- абзац 1 п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок прострочення у період 2017 року термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок невиконання обов`язку щодо складання податкових накладних в електронній формі та їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних на протязі встановленого терміну по операціях, що не є господарською діяльністю платника податку та по операціях визначення зобов`язань на дату набуття права приватної власності на автомобілі фізичною особою (громадянином).

На підставі висновків вищевказаного акта перевірки, ГУ ДФС у Полтавській області були винесені податкові повідомлення-рішення від 15.02.2019:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 2 722 273,74 грн, в тому числі: за основним платежем - 1814849,16 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 907 424,58 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 189 046,79 грн, в тому числі: за основним платежем - 151 237,43 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 37 809,36 грн;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальному розмірі 417 027,50 грн, в тому числі: за основним платежем - 333 622,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 83 405,50 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф за відсутність реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 166 811,00 грн;

- №, яким до позивача застосовано штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 129 619,18 грн;

- вимога від 15.02.2019 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 162 969,42 грн;

- рішення від 15.02.2019 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 40 117,38 грн;

- податкова вимога від 17.05.2019 №98791-50 про сплату податкового боргу з податку на додану вартість на суму 127 402,88 грн, в тому числі: за основним платежем - 3226,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 124 176,88 грн;

- рішення про опис майна позивача у податкову заставу від 16.05.2019 №376/16-01.

Посилаючись на обставини порушення відповідачем процедури проведення виїзної перевірки, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, вимагаючи скасування усіх прийнятих за наслідками такої перевірки рішень суб`єкта владних повноважень, законність яких знівельована порушенням процедури податкової перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У відповідності до підпункту 191.1.1, 191.1.40 пункту 191.1 статті 191 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI /далі ПК України/ контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 193 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; організовують збір податкової інформації та вносять її до інформаційних баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно з підпунктами 20.1.4, 20.1.6 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України встановлено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 цієї статті документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Порядок проведення документальної планової перевірки визначено статтею 77 Податкового кодексу України.

Так, положеннями вказаної статті, зокрема, передбачено, що про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначено статтею 81 ПК України.

Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи , щот належать або пов`язані з предметом перевірки.

Пунктом 85.8 статті 85 ПК України передбачено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку , у випадках передбачених цим Кодексом, має право отримати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою ( за наявності).

Згідно з пунктом 85.7 статті 85 ПК України отримання копій документів оформлюється описом. Копія опису, складеного посадовими ( службовими) особами контролюючого органу , вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення підпису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Так, 30.10.2018 начальником ГУ ДФС у Полтавській області був прийнятий наказ №2805 про проведення документальної планової виїзної перевірки з 27.11.2018 тривалістю 10 робочих днів ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.11.2017 (т. 1 а.с. 179).

Наказ та повідомлення ГУ ДФС у Полтавській області про проведення перевірки були направлені позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою фактичного місцезнаходження підприємця ( АДРЕСА_1 ) та вручені йому 12.11.2018, про що свідчить власноручний підпис на повідомленні про вручення відправлення (т. 1 а.с. 177-178, 183).

У направленні на перевірку від 27 листопада 2018 року №4010 міститься власноручний підпис позивача про те, що йому 27 листопада 2018 року о 16:20 пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки, а також засвідчено факт отримання наказу, свідчить про те, що позивач допустив посадових осіб до проведення перевірки.

ФОП ОСОБА_1 вручено лист від 07.11.2018 №ФОП/3/5951/16-31-13-04-25 "Про надання документів", яким зобов`язано у відповідності до п.85.2 ст. 85 ПК України після початку перевірки надати у повному обсязі всі документи, що належать до предмета перевірки або пов`язані з ним за період що перевіряється та інше.

На вказаний лист позивач надав відповідь у формі листа від 03.12.2018 №5 (т. 1 а.с. 185-186) про кількість найманих працівників, кредиторську заборгованість по періодах, інформацію про використання у підприємницької діяльності власних автомобілів та амортизаційні відрахування.

27.11.2018 позивач надав документи щодо здійснення господарської діяльності в приміщенні ДФС у Полтавській області, про що свідчить опис наданих документів, складений податковим органом ( т.1 а.с.190 - 193).

У вищевказаному описі наданих документів зазначено, що документи ФОП ОСОБА_1 надані для проведення документальної планової виїзної перевірки до приміщення ГУ ДФС у Полтавській області за адресою: м. Полтава, вул. Європейська,155, каб.411, у зв`язку з відсутністю офісного приміщення. В описі зроблено відмітку про відмову ФОП ОСОБА_1 від складання опису ( т.1 а.с.193).

Таким чином, складений податковим органом опис наданих позивачем документів відповідає п.85.7 статті 85 ПК України.

Отже з матеріалів справи вбачається, що позивач надав на вимогу податкового органу у приміщення податкового органу документи для проведення перевірки, таким чином відповідач забезпечив право платника податків на участь у перевірці із наданням документів та пояснень. Позивач про проведення перевірки контролюючим органом саме в такому організаційному порядку не заперечував.

Перевіряючи надані позивачем документи та використовуючи відомості, що містяться в інформаційних базах ГУ ДФС у Полтавській області податковим органом виявлено низку порушень норм податкового законодавства, які відображені у Акті перевірки від 17 грудня 2018 №1672/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 ( т.1 а.с. 57-135) та на підставі яких ГУ ДФС у Полтавській області прийнято спірні рішення.

Не погоджуючись з тим, що контролюючий орган провів документальну виїзну перевірку в приміщенні контролюючого органу, позивач вказав на можливість проведення перевірки за місцем розміщення виробничих потужностей підприємця по АДРЕСА_2 , якими ОСОБА_1 користується на правах суборенди, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за ким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати не більше однієї адреси.

За змістом пунктів 16.1.13 пункту 16.1 статті 16 і 20.1.13 пункту 20.1 статті 20 ПК України право контролюючих органів до доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, кореспондує обов`язок платника податків допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян).

Відповідно до ч.1 ст. 30 Конституції України, згідно якої не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

Отже контролюючий орган був позбавлений можливості провести перевірку платника податку за місцем його проживання, оскільки це призвело б до порушення прав платника.

З матеріалів справи вбачається, що про факт існування прав користування нежитловим приміщенням по АДРЕСА_2 позивач відповідачу на момент проведення перевірки не повідомляв, що не заперечується позивачем та представником позивача у судовому засіданні.

Отже, на момент перевірки контролюючий орган володів інформацією тільки про адресу за якою проживав позивач та яку вказував позивач як податкову.

Таким чином, судом встановлено, що документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 проведена відповідно до вимог передбачених Податковим кодексом України, процедура та порядок проведення перевірки дотримані, позивач про її проведення та результат проведення був обізнаний, права платника податку на участь у перевірці не порушені.

Щодо доводів позивача про протиправність висновків зазначених у п.2.6.1 Акті перевірки від 17.12.2018 №1672/16-31-13-05-11/, а саме щодо заниження податкових зобов`язань у березні місяці 2017 року на суму ПДВ у розмірі 66667,00 грн та у жовтні місяці 2017 року на суму ПДВ у розмірі 159688,00 грн, суд зазначає наступне.

Як визначено абзацом "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Водночас абзацом першим пункту 198.6 цієї статті передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (абзац другий пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Заниження податкових зобов`язань у березні місяці 2017 року на суму ПДВ у розмірі 66667,00 грн відбулося за рахунок придбання у лютому місяці у ТОВ «Авто Гаф Ф» автомобіля Peugeot вартістю 400000,00 грн ( у т.ч. 66666,68 грн), згідно податкової накладної від 28.02.2017 №79, яку було віднесено до складу податкового кредиту у розмірі 66666,68 грн та по причинні не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ станом на 15.03.2017 (дата набуття права приватної власності на автомобіль фізичною особою (громадянином), відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 15.03.2017).

Заниження податкових зобов`язань у жовтні місяці 2017 року на суму ПДВ у розмірі 159688,00 грн відбулося за рахунок придбання у жовтні місяці у АТ «Приватбанк» автомобіля Hyndai Tucsjn вартістю 958129,00 грн ( ут.ч. ПДВ 159688,17), згідно податкових накладних від 31.10.2017 № 3478,3483,3488, які були віднесені до складу податкового кредиту у розмірі 159688,00 та по причині не нарахування податкових зобов`язань з ПДВ станом на 31.10.2017 (дата набуття права приватної власності на автомобіль фізичною особою (громадянином), відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 31.10.2017).

За таких обставин, ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був нарахувати податкові зобов`язання з ПДВ, виходячи з бази оподаткування ПДВ, визначеної відповідно до п.188.1 ст.188 ст. 201 ПК України, та скласти податкову накладну на дату набуття права приватної власності на автомобілі фізичною особою (громадянином) і зареєструвати її в ЄРПН, проте, вищезазначеного не вчинив, що не заперечує і сам позивач.

Також, перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 на порушення пп. «г» п.198.5 ст. 198 ПК України в періоді, що перевірявся, до складу податкового кредиту включались податкові накладні (зареєстровані в ЄРПН) на придбану продукцію, яка не є господарською діяльністю платника податку, а зведені податкові накладні не були складені та зареєстровані в ЄРПН, та не були віднесені до складу податкових зобов`язань податкових декларацій з ПДВ відповідних звітних періодів.

Позивач здійснює діяльність із виробництва будівельних виробів і пластмас, виконує роботи по завершенню будівництва, здійснює монтаж водопровідних мереж, систем опалювання та кондиціювання, інші спеціалізовані будівельні роботи та займається оптовою торгівлею деревини, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, однак, під час судового засідання позивач не довів використання ним у господарській діяльності таких товарів як - ваучери Vodafone, UNI Скретч-картки, комп`ютерні програми, обладнання комп`ютерної техніки, накопичувачі, ноутбуки та інші супутні товари.

Отже, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було включено до складу податкового кредиту товари, що не є господарською діяльністю платника податку.

Враховуючи, що як на підставу визнання та скасування спірних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Полтавській області позивач зазначає недотримання податковим органом вимог процедури проведення перевірки, яка спростовується дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення, які прийняті на підставі акту перевірки, є правомірними, оскільки підстави для їх скасування відсутні.

Щодо доводів позивача про протиправність та скасування вимоги ГУ ДФС у Полтавській області від 17 травня 2019 року №98791-50 та рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 16.05.2019 № 376/16-01 про опис майна у податкову заставу суд зазначає наступне.

Відповідно до абз.1 п.59.1 ст. 59 ПКУ у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як встановлено пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПКУ податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та не погашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з абз.1 п.59.3 ст.59 ПКУ податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога від 17 травня 2019 року №96791-50 ґрунтується на існуванні станом на 16.05.2019 податкового боргу з податку на додану вартість на загальну суму 127402,88 грн, у тому числі за основним платежем 3226,00, штрафними (фінансовими) санкціями 124176,88 грн.

Податковий борг з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_1 в розрізі платежів складається з:

- нарахованого позивачем за податковою декларацією від 19.03.2019 № грошового зобов`язання в розмірі 2248,00 грн, яке фактично не було погашено на дату винесення оскаржуваної вимоги;

- нарахованого грошового зобов`язання за податковою декларацією від 19.04.2019 №, якою позивачем визначене узгоджене грошове зобов`язання у розмірі 978,00 грн;

- нарахованого грошового зобов`язання на підставі податкового повідомлення-рішення № від 15.02.2019 про застосування штрафу в загальній сумі 129619,18 грн за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Про грошові зобов`язання позивачу було відомо, вони є узгодженими, а отже набули статусу податкового боргу, тому вимога відповідача сплатити грошові зобов`язання є законною.

Згідно зі статтею 89 вказаного Кодексу право податкової застави виникає у разі, зокрема:

несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Згідно з підпунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Оскільки, позивачем самостійно несплачені суми грошового зобов`язання у строки, передбачені ст. 89 Податкового кодексу України, податковий орган правомірно прийняв рішення про опис майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у податкову заставу.

З`ясувавши усі обставини, що мають істотне значення для розгляду справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що Головне управління ДПС у Полтавській області, при прийнятті оскаржуваних рішень, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на їх необґрунтованість.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул.Європейська,4, м.Полтава, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 червня 2022 року.

Суддя С.С. Бойко