Справа № 140/4300/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

27 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4300/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,

за участю секретаря судового засідання Новак Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому адміністративну справі за позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними дій головного державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні №37862387; визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 18 березня 2021 року у виконавчому провадженні №37862387.

Заявою про поновлення строків звернення до адміністративного суду від 10 червня 2022 року позивач просить визнати причини пропуску строків на звернення до адміністративного суду поважними та поновити строк для звернення до адміністративного суду. Заява вмотивована тим, що 02 червня 2022 року при перевірці відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) позивач довідалась про відкрите виконавче провадження №64904976. Під час ознайомлення адвокатом Войтом Ю.П. 06 червня 2022 року з матеріалами ВП №64904976 встановлено, що виконавче провадження №64904976 було відкрите згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 березня 2021 року. Підставою для відкриття вказаного провадження була постанова про стягнення виконавчого збору у ВП №37862387 від 18 березня 2021 року.

Звернутись з адміністративним позовом ні в 2021 р. ні в першому півріччі 2022р. позивач не мала можливості, оскільки, як зазначає позивач, не володіла інформацією, щодо виконавчого провадження ВП №64904976 та ВП №37862387, копії постанов у вказаних провадженнях не отримувала. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID -19» з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин, дія якого триває і в даний час. Також, 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала війну проти України. В той же день на усій території України було введено військовий стан.

Вказані обставини є форс-мажорними, надзвичайними, невідворотними та об`єктивними.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14 червня 2022 року ухвалено розгляд справи проводити за правилами Розділу 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України та призначено судове засідання на 10:00 23 червня 2022 року.

Відповідач у відзиві від 21 червня 2022 року заявив просив відмовити в поновленні пропущеного строку звернення до суду, оскільки постанову про відкриття виконавчого провадження №64904976 від 19 березня 2021 року з примусового виконання постанови №37862387 від 18 березня 2021 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 52117,67 грн було направлено 19 березня 2021 року рекомендованим листом за №842. Крім того, 11.05.2021 ОСОБА_1 звернулась із усною заявою до головного державного виконавця відділу Левчук І.О. про причини накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку ПуАТ «КБ «Акордбанк». Державним виконавцем вказані причини накладення арешту та надано матеріали виконавчого провадження №64904976 від 19.03.2021 з примусового виконання постанови №37862387 від 18.03.2021 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 52117,67 грн для ознайомлення. На внутрішній стороні з обкладинки виконавчого провадження №64904976 боржниця засвідчила ознайомлення з матеріалами даного виконавчого провадження. Таким чином, тлумачивши вимогами частими третьої статті 122 КАС України, які встановлюють, що строк оцінюється з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів боржниця ОСОБА_1 пропустила встановлені строки звернення до суду, а зазначені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду не є такими, що свідчать про об`єктивну неможливість вчинити дії з метою звернення до суду із позовом.

В судове засідання 23 червня 2022 року позивач не прибула, хоча відповідно до статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України була належним чином повідомлена судом про дату, час та місце судового розгляду. На адресу суду від позивача 22 червня 2022 року надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку з неотриманням станом на 22.06.2022 відзиву на позовну заяву. Розгляд справи відкладено на 10:00 год 27 червня 2022 року.

27 червня 2022 року позивач повторно не з`явилася в судове засідання, не повідомила суд про причини неприбуття, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується розпискою. Заявою від 22 червня 2002 року просила засідання проводити за її відсутності.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням приписів частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий розгляд справи проведено та завершено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно залишити без розгляду, виходячи з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі - КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду у встановлений законом час, в даному випадку протягом десяти днів, від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд також наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Крім того, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Предметом спору в даній справі є постанова від 18 березня 2021 року ВП №37862387 про стягнення виконавчого збору в сумі 52117,67 грн.

В позовній заяві та заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача вказує на дотримання строку звернення до суду, оскільки представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП №64904976 06 червня 2022 року, а також просить поновити пропущений строк звернення до суду у зв`язку із встановленням на усій території України з 12 березня 2020 року карантину та з 24 лютого 2022 року введення військового стану.

Однак, суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено дотримання строку звернення до суду та поважності причин пропуску останнього, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що ознайомлення представника позивача адвокатом Войтом Ю.П. з матеріалами виконавчого провадження ВП №64904976 06 червня 2022 року не підміняє собою дати з якої позив дізналася чи повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як встановлено судом, постанова про стягнення виконавчого збору №37862387 від 18 березня 2021 року та постанова про відкриття виконавчого провадження №64904976 від19 березня 2021 року з примусового виконання постанови №37862387 від 18 березня 2021 року про стягнення виконавчого збору були направлені 19.03.2021 рекомендованим листом за №842 на адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями реєстру поштових відправлень (позиція №14) та списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих.

Твердження позивача про те, що вона не проживає за даною адресою з 06.11.2009, судом до уваги не береться, оскільки відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Позивач не повідомляла відповідача про зміну місця проживання.

Крім того, 11.05.2021 державним виконавцем надано для ознайомлення Платко Н.В. матеріали виконавчого провадження №64904976 від 19.03.2021 з примусового виконання постанови №37862387 від 18.03.2021 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 52117,67 грн. На внутрішній стороні з обкладинки виконавчого провадження №64904976 боржниця засвідчила ознайомлення з матеріалами даного виконавчого провадження.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Отже, статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» імперативно визначено час коли боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, а саме з моменту надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Оскільки позивач заяву про зміну місця проживання не подавав, тому постанови про стягнення виконавчого збору №37862387 від 18 березня 2021 року та про відкриття виконавчого провадження №64904976 від 19 березня 2021 року були надіслані за адресою зазначену в виконавчому документі (м. Луцьк, вулю Мічуріна, 4/1).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку що позовна заява подана до суду поза межами десятиденного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, судом не встановлено.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем пропущений встановлений пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України десятиденний строк звернення до суду з цим позовом, належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду із зазначеним позовом вимогами позивачем не надано, а судом не встановлено, а тому позов слід залишити без розгляду на підставі частини третьої статті 123, пункту 8 частини першої статті 240 КАС України.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 243, 248, 256, 287, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя А.Я. Ксензюк