Справа № 308/3256/22
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3256/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород адміністративний позов адвоката Митровка Ярослава Васильовича в інтересах ОСОБА_1 до Виконуючого обов`язки першого заступника начальника Сумської митниці Хом`як Андрія Васильовича, Сумської митниці Державної митної служби України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року позивач, адвокат Митровка Я. В. звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) № 0071/80500/22 від 09.02.2022 року та закрити провадження у вказаній справі

Подану позову заяву обґрунтовує тим, що постановою в справі про порушення митних правил № 0071/80500/22 від 09.02.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн.

Позивач не погоджується з вказаною постановою, вважає її незаконною, що слугувало підставою для її оскарження в судовому порядку.

В обґрунтування вимог зазначає, що автомобіль марки «VW PASSAT» з д.р.н. НОМЕР_2 був ввезений на митну територію України через відділ митного оформлення № 3 митного поста «Тиса» Закарпатської митниці ДФС громадянином ОСОБА_1 11.01.2017 року в митному режимі «Транзит» з метою особистого користування, після чого був переданий іншій особі, а саме ОСОБА_2 , тобто до набуття чинності ч. 4 ст. 469 МК України, яка встановлює адміністративну відповідальність за вказані дії. Разом з тим ОСОБА_2 в подальшому уклав договір купівлі-продажу вказаного транспортного засобу з ОСОБА_3 . Таким чином позивач акцентує увагу на тому, що на момент передачі позивачем т/з ОСОБА_2 14.01.2018 року дії ОСОБА_1 не могли кваліфікуватись за ч. 4 ст. 469 МК України у зв`язку з відсутністю закону, що передбачав би адміністративну відповідальність за подібні дії. Також сторона позивача вказує на те, що всупереч вимог закону справа про порушення митних правил № 0071/80500/22 була розглянута за відсутності позивача не зважаючи на те, що 08.02.2022 року представник позивача подав до Сумської митниці клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою позивача та зайнятістю представника в судовому засіданні. Вказані дії відповідача на думку позивача призвели до безпідставного не допуску особи до участі в розгляді протоколу, у зв`язку чим не забезпечив об`єктивного та повного розгляду фактичних обставин.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2022 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання сторона не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справ.

Разом з тим представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав та просив його задовольнити.

Представник Сумської митниці Державної митної служби України Ворушило М. 22.06.2022 року подав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути справу без його участі. Свою правову позицію обґрунтовує тим, що при прийнятті рішення у справі про порушення митних правил № 0071/80500/22 Сумська митниця, як орган владних повноважень, діяла на підставі та у межах повноважень, добросовісно та неупереджено.

З огляду на те, що сторони по справі висловили свою правову позицію по суті справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі письмових доказів.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши додані до неї письмові докази, суд встановив наступні фактичні дані.

18.02.2022 року стосовно ОСОБА_1 головним інспектором оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Сумської митниці Голубков І.М. складено протокол про порушення митних правил № 0071/80500/22, згідно з яким у діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України у зв`язку з вчиненням неправомірних операцій з транспортним засобом особистого користування «VW PASSAT» з д.р.н. НОМЕР_2 , поміщеного у митний режим транзиту, а саме передача вказаного транспортного засобу у володіння, користування або розпорядження іншій особі, яка його безпосередньо не ввозила на митну територію України.

Постановою в справі про порушення митних правил № 0071/80500/22 від 09 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 000,00 грн.

Вказану постанову мотивовано тим, зокрема, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ч. 4 ст. 469 МК України передав т/з марки «VW PASSAT» з д.р.н. НОМЕР_2 , який перебував під митним контролем, іншій особі, а тому в його діях наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України.

Вважаючи постанову про порушення митних правил протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Згідно ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістомст.10 КпАП України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно зі ст.489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч.6 ст.530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України

Транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (ст. 90 Митного кодексу).

Згідно ст.102 МК України, Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем митного органу призначення.

Як вбачається з п.2 ч.1 ст.93 МК України, Товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 325 МК України користування та розпорядження товарами, транспортними засобами комерційного призначення, які перебувають під митним контролем, забороняються, крім випадків, передбачених цим кодексом та іншими законами України.

Положеннями ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України передбачено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови суть виявленого митним органом порушення полягає у тому, що ОСОБА_1 , здійснивши ввезення транспортного засобу на митну територію України для особистого користування, передав його іншій особі.

Водночас суд звертає увагу на те, що відповідачем взагалі не встановлено, коли, кому та за яких обставин відбулася передача транспортного засобу.

Встановлення такої обставини має істотне значення для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення позивача до відповідальності за ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, адже вказана норма права була введена в дію вже після ввезення ОСОБА_1 відповідного транспортного засобу на митну територію України.

Так, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» до ст. 469 Митного кодексу України було внесено зміни, а саме - назву статті викласти в такій редакції: «Стаття 469. Неправомірні операції з товарами, митне оформлення яких не закінчено, або з товарами, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем, або з транспортними засобами особистого користування, тимчасово ввезеними на митну територію України чи поміщеними у митний режим транзиту» та доповнено новою частиною четвертою такого змісту: «Передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Згідно з п. 1 розділу IІ вказаного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім пунктів 7 і 8 розділу I та підпункту 1 пункту 2 розділу II цього Закону, які набирають чинності через 270 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.

Тобто, п. 7 розділу I Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» набирав чинності 22 серпня 2019 року, в той час як транспортний засіб марки «VW PASSAT» з д.р.н. НОМЕР_2 ввезено на митну територію України 11.01.2017 року.

Суд враховує, що у змісті оскаржуваної постанови встановлено, що гр. ОСОБА_2 під час митного оформлення ЕМД типу ІМ 40 АА № UA805090/2021/000977 надав фактуру купівлі-продажу від 14.01. 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та свідоцтво про реєстрацію F22546499, тобто документи що підтверджують факт відчуження транспортного засобу на користь іншої особи, таким чином відчуження здійснено не позивачем.

Порушення митних правил, передбачене ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, не є триваючим порушенням, адже є вчиненим у момент передачі транспортного засобу іншій особі.

Водночас, особа не може бути притягнута до відповідальності за вчинення дій, які на той момент не становили складу адміністративного правопорушення внаслідок відсутності норми права, яка встановлював міру відповідальності за відповідні дії, про що вірно вказував позивач.

Надавши правову оцінку доводам сторони позивача щодо безпідставного розгляду справи про порушення митних правил без участі ОСОБА_1 та його представника, суд виходить із наступного.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Згідно ч.4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Матеріалами справи встановлено, що позивач та його представник зверталися до відповідача із клопотанням про відкладення розгляду протоколу про порушення митних правил, з наведенням обґрунтованих підстав та наданням доказів поважності неможливості прибуття.

Таким чином, суд дійшов висновку, що справа про порушення митних правил безпідставно розглянута відповідачем у відсутність позивача та його представника, всупереч вимог ст.526 Митного кодексу України, внаслідок чого позивача було позбавлено можливості реалізувати свої права визначені ст. 498 Митного кодексу України.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок доказування правомірності постанови про порушення митних правил, у тому числі в частині застосування ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України з урахуванням обмежень, встановлених ст. 58 Конституції України.

Згідно зі ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини друга статті 77 КАС України).

В межах спірних правовідносин відповідачем не було виконано покладений на нього обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, оскільки останнє не містить належних, достовірних та допустимих доказів факту порушення позивачем вимог закону.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд погоджується із доводами сторони позивача, що вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови № 0071/80500/22 від 09.02.2022 року у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) та закриття провадження у вказаній справі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 139, 143, 241-243, 252 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) № 0071/80500/22 від 09.02.2022 року та закрити провадження у справі.

Стягнути з Сумської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені позивачем судові витрати в розмірі 496, 20 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: Сумська митниця Державної митної служби України, юридична адреса: 40020, Сумська область, м. суми, вул. Вєтрова Юрія, буд. 24, Код ЄДРПОУ ВП: 44017631.

Повний текст рішення складено 29.06.2022 року

Суддя Ужгородського В.І. Бедьо

міськрайонного суду