Справа № 160/19250/21
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-02-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови відповідача від 30.09.2021 року ВП № 66561023.
В обгрунтування позову позивач посилався на протиправність оскарженої постанови, як такої, що прийнята відповідачем незважаючи на надані пояснення з приводу неможливості виконання виконавчого документу, на підставі якого відкрито виконавче провадження ВП № 66561023. На думку позивача, відсутність коштів на рахунку та взагалі є поважною причиною невиконання виконавчого документу. Також посилається на те, що в оскарженій постанові відповідач протиправно змінив статус позивача, а саме: на боржника - фізичну особу, тоді як виконавчим документом на неї покладено зобов`язання як на посадову (службову) особу арбітражного керуючого.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необгрунтованість.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та із матеріалів справи слідує, що ухвалою господарського суду у справі № 904/7683/15 від 28.07.21р. заяву арбітражного керуючого Юдицького О.В. про видачу наказу на виконання ухвали господарського суду від 08.12.20р. - задоволено. Видано наказ на виконання вимог ухвали господарського суду від 08.12.2020р. в частині зобов`язання ліквідатора ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРІНГ" арбітражного керуючого Слєпцову Ю.С. перерахувати на рахунок арбітражному керуючому Юдицькому О.В. грошові кошти грошової винагороди та витрат у розмірі 35 869,01 грн., як пропорційне задоволення вимог однієї черги. Клопотання ліквідатора № 182/8 від 02.07.21р. про продовження строку ліквідаційної процедури ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРІНГ" на 2 місяці з урахуванням уточнення - задоволено. Продовжено строк ліквідаційної процедури ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРІНГ" та повноваження ліквідатора ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРІНГ" арбітражного керуючого Слєпцової Ю.С. на 2 місяці.
28.07.2021 на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021 у справі №904/7683/15, Господарським судом видано наказ про зобов`язання ліквідатора ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРИНГ" арбітражного керуючого Слєпцову Ю.С. перерахувати на рахунок арбітражному керуючому Юдицькому О.В. грошові кошти грошової винагороди та витрат у розмірі 35 869,01 грн., як пропорційне задоволення вимог однієї черги.
18.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем на підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №66561023 з виконання означеного наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021 у справі №904/7683/15
Матеріали справи містять докази того, що під час виконавчого провадження позивач повідомляв приватного виконавця, що не має реальної можливості перерахувати кошти на рахунок арбітражного керуючого ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю грошових коштів на рахунках в банківських установах та відсутністю доходів від діяльності протягом 2021 року. В додаток до листа боржником надано виписку з АТ «Універсал Банк» сформовану з 09.09.2021 року по 09.09.2021 рік; виписку з АТ «Акцент Банк» сформовану з 09.09.2021 року по 09.09.2021 рік та виписку з АТ КБ «Приватбанк» сформовану з 09.09.2021 року по 09.09.2021 рік, згідно яких баланс на початок періоду 00,00 грн. та на кінець періоду також 00,00 грн.
Незважаючи на це, відповідач прийняв оскаржену постанову від 30.09.2021 року ВП № 66561023, якою на позивача накладено штраф у розмірі 3400 грн. за повторне невиконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021 у справі №904/7683/15. Вказана постанова і є предметом розгляду у вказаному спорі. При цьому, вказаній постанові передувала постанова від 13.09.2021 року про накладення на позивача штрафу у розмірі 1700 грн.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №№1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із статтею 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону №1404-VIII, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Аналіз викладеної норми свідчить, що негативні наслідки у вигляді накладення штрафу за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення настають за умови його невиконання без поважних причин.
Поважними в розумінні наведених норм статті 75 Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Законом № 1404 передбачено, що державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, проводить перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та приймає відповідне рішення в рамках виконавчого провадження.
Для накладення штрафу за вищевизначених умов державний виконавець повинен перевірити, чи отримав боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, чи сплив строк, визначений на виконання рішення боржником, чи є поважні причини невиконання рішення боржником.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 року в справі № 821/1568/16.
Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.
Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення. Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 року у справі №127/3770/17.
Матеріали справи свідчать про те, що позивачем не виконаний наказ №904/7683/15 виданий 28.07.2021 року Господарським судом Дніпропетровської області.
Жодних документів на виконання виконавчого документа позивачем не надано до суду.
У той же час, відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб і підлягає виконанню на всій території України (…)
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.
Оскільки причиною невиконання судового рішення є відсутність грошових коштів в банківських установах, що не є поважною об`єктивною причиною, яка унеможливлює або значно ускладнює виконання рішення боржником та яка не залежала від його власного волевиявлення; позивачем не надано жодного доказу в підтвердження виконання судового рішення, а також доказів в підтвердження інших поважних причин невиконання судового рішення в визначений державним виконавцем строк для його виконання, - тому державним виконавцем правомірно прийнята оскаржена постанова від 30.09.2021 року.
При цьому, суд також приймає до уваги, що боржник не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, не звертався з заявами про зміну способу, порядку виконання судового рішення чи його роз`яснення тощо.
З огляду на зазначене суд не приймає доводи позивача, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки підставою для невиконання рішення позивачем визначена відсутність грошових коштів у банківських установах, що також не є поважною причиною невиконання рішення.
Стосовно доводів позивача з приводу того, що приватний виконавець безпідставно змінив боржника з ліквідатора ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРІНГ" арбітражний керуючий на боржника фізичну особу суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Із моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.
За приписами п.1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частиною 5 вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У поданій до суду позовній заяві позивачем зазначено, що приватним виконавцем при винесенні постанови безпідставно змінено боржника - фізичну особу, котра є посадовою особою, яка визначена в наказі - "ліквідатор ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРІНГ" арбітражний керуючий ", на боржника-фізичну особу, чим на думку позивача, порушено вимоги ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".
За твердженням позивача, аналізуючи ст.75 Закону України "Про виконавче провадження", слід дійти висновку, що у виконавчому провадженні боржником - фізичною особою може бути звичайна особа або особа, котра є посадовою особою.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, що приймаються судами у справах, які розглядаються в порядку цивільного, адміністративного та господарського судочинства, стягувачем виступає державний орган, за позовом якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення в дохід держави коштів або вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави, прийнятими у справах про адміністративні правопорушення, та за рішеннями, прийнятими у кримінальних провадженнях, стягувачем виступає державний орган, який прийняв відповідне рішення або за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення. За рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу) стягувачем є Державна судова адміністрація України. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Визначення поняття фізичної особи міститься у ст. 24 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.
Арбітражний керуючий - фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України (ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства).
Ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури (ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Кодексу України з процедур банкрутства, арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
Арбітражним керуючим може бути громадянин України, який має вищу юридичну або економічну освіту другого (магістерського) рівня, загальний стаж роботи за фахом не менше трьох років або не менше одного року після отримання відповідної вищої освіти на керівних посадах, пройшов навчання та стажування протягом шести місяців у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, володіє державною мовою та склав кваліфікаційний іспит (ч. 1 ст. 11 Кодексу України з процедур банкрутства).
З огляду на викладене, боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (ч. 2 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Так, у наказі Господарського суду Дніпропетровської області від 28.07.2021 зазначено назви боржника та стягувача, їх адреси, коди. Наказ містить вичерпну вказівку на дію, яку має вчинити боржник, а саме, перерахувати на рахунок арбітражному керуючому ОСОБА_2 грошові кошти грошової винагороди та витрат у розмірі 35 869,01 грн., як пропорційне задоволення вимог однієї черги.
Суд звертає увагу позивача, що ухвалою господарського суду від 08.12.2020 р. та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2021р. визнані дії ліквідатора ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРІНГ" арбітражного керуючого Слєпцової Юлії Сергіївни такими, що не відповідають вимогам ч. 2, 3 ст. 64 Кодексу України з процедур банкрутства в частині обов`язку здійснити пропорційний розподіл коштів кредиторів однієї черги, після надходження грошових коштів на рахунок банкрута, яка безпідставно в порушення вимог Кодексу України з процедур банкрутства отримала суму грошової винагороди та витрат в розмірі 220 292,81 грн., а в процентному відношенні мала отримати 184 423,80 грн., а суму у розмірі 35 869,01 грн. повинна була з особистого рахунку перерахувати на рахунок арбітражного керуючого ОСОБА_2 .
Отже, в цьому випадку, за наказом суду від 28.07.2021, ліквідатор ПП "НІТРОХІМ ІНЖИНІРИНГ" арбітражний керуючий ОСОБА_1 повинна виконати обов`язок щодо перерахування грошових коштів, саме як фізична особа.
Посилання позивача на положення ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», як на необхідність визначення у виконавчому провадженні боржника як посадової особи, суд вважає безпідставними, оскільки ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок відповідальності за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.
Згідно з ч. 2 ст. 10 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.
Суд зазначає, що терміни «посадова особа» та «службова особа» не є тотожними, а тому твердження арбітражного керуючого про те, що він є посадовою особою спростовуються вищенаведеними приписами законодавства.
Водночас, визначення боржника у виконавчому провадженні міститься саме у ч. 2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
При цьому, Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає визначення службової особи як боржником у виконавчому провадженні.
З огляду на викладене, приймаючи оскаржену поставу відповідач порушень вимог законодавства України не допустив, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

Рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна