Справа № 580/3497/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 червня 2022 року

Київ

справа № 580/3497/20

адміністративне провадження № К/990/15054/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 580/3497/20 за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 09.08.2021 у задоволенні позову Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовив повністю. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 10.10.2019 №, № , №, № , № та податкову вимогу від 13.12.2019 № 157855-51.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 09.12.2021 залишив рішення суду першої інстанції без змін.

16.06.2022 до суду вп`яте надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Черкаській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, (далі - ГУ ДПС, скаржник), направлена до суду поштою 13.06.2022.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене 09.12.2021, повний його текст складено того ж дня, відповідно останнім днем для його оскарження з урахуванням вихідних днів було 10.01.2022, проте, касаційну скаргу направлено до суду поштою лише 13.06.2022, тобто з пропуском строку встановленого для цього.

ГУ ДПС заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване тим, що вперше касаційна скарга у цій справі подавалася 10.01.2022, проте, Верховний Суд ухвалою повернув її на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, а також роз`яснив, що повернення касаційної скарги не позбавляє права на повторне звернення до суду. Зазначає, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено строку на повторне подання касаційної скарги, а відтак, відповідно до приписів статті 333 КАС України за контролюючим органом зберігається право на повторне звернення з касаційною скаргою протягом року. Звертає увагу, що станом на квітень 2022 року діє карантин, що пов`язаний із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який продовжено до 31.05.2022, а тому, посилаючись на пункт 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі - Закон № 731-IX), просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень. Також зазначає, що в інших справах суд касаційної інстанції поновлював строк на касаційне оскарження судових рішень.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає їх неповажними з огляду на таке.

Суд встановив, що вперше касаційну скаргу у цій справі ГУ ДПС подало через підсистему «Електронний суд» 10.01.2022, проте, Верховний Суд ухвалою від 12.01.2022 повернув її на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Верховний Суд звернув увагу скаржника на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. При цьому, подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Копію цієї ухвали ГУ ДПС отримало 24.01.2022.

Наступні касаційні скарги у цій справі, які подавалися ГУ ДПС 25.01.2022, 21.02.2022, 29.04.2022 Верховний Суд повернув ухвалами від 02.02.2022, 18.04.2022, 15.05.2022 на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як такі, що аналогічно вперше поданій касаційній скарзі не містили підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України. Верховний Суд визнав недостатнім наведене скаржником обґрунтування для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України (не врахування висновку Верховного Суду в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17). Копії зазначених ухвал ГУ ДПС отримало 07.02.2022, 29.04.2022, 15.05.2022 відповідно.

Вп`яте касаційну скаргу подано 13.06.2022, тобто майже через місяць з дня отримання копії ухвали про повернення вчетверте поданої касаційної скарги, проте, зміст якої є ідентичним до попередніх касаційних скарг, тобто так і не відповідає роз`ясненням, наданим Верховним Судом щодо обов`язкових умов, які повинні зазначатися у касаційній скарзі при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень ГУ ДПС не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність з вимогами КАС України у більш стислі строки, враховуючи, що Верховний Суд надав вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень.

Колегія суддів зазначає, що запроваджений Законом № 731-IX механізм поновлення строку може бути реалізований виключно за умови, якщо особа, яка оскаржує судове рішення, доведе, що неможливість вчинення процесуальної дії була пов`язана з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Однак, у клопотанні про поновлення строку скаржник не наводить доводів з належним їх підтвердженням, що причини пропуску строку зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Крім того, неможливість вчинення процесуальної дії не є тотожним вчиненню такої дії, але з порушенням вимог КАС України. Колегія суддів враховує, що скаржником вчинялися дії щодо касаційного оскарження судових рішень, натомість саме скаржником не було дотримано вимог КАС України щодо форми і змісту касаційної скарги, що стало підставою для повернення попередньо поданих чотирьох касаційних скарг у цій справі та залишення без руху вп`яте поданої. Тобто, недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення попередньо поданих касаційних скарг скаржник так і не усунув.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Водночас, для приведення касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України у скаржника було достатньо часу, строк у шість місяців після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції і виготовлення її повного тексту, що майже сплинув на момент подання касаційної скарги вп`яте, не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення відповідачем необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу повідомити суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав, заявивши клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень.

Отже, для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір.

Заявляючи відповідне клопотання, ГУ ДПС зазначає, що внаслідок введення воєнного стану, на рахунку за КВЕК 2800 (за яким здійснюються видатки для сплати судового збору) в умовах воєнного стану не здійснюється фінансування, відтак, контролюючий орган об`єктивно позбавлений можливості сплатити судовий збір в усіх судових справах. Жодних доказів на підтвердження рівня майнового стану ГУ ДПС не надає, що, відповідно, унеможливлює вирішення заявленого клопотання станом на цей день.

Крім того, скаржник не наводить причин (за наданням доказів на їх підтвердження), які унеможливлювали сплату судового збору в межах строку, встановленого для касаційного оскарження судових рішень і до моменту введення воєнного стану.

Згідно з частиною другою статті 169 КАС України якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання первісного позову і зустрічного позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (21020 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,40 грн) і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн).

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону № 3674-VI якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Частиною п`ятою наведеної статті встановлено, що за подання зустрічних позовних заяв, а також заяв про вступ у справу третіх осіб із самостійними позовними вимогами судовий збір справляється на загальних підставах.

Як вбачається зі змісту судових рішень у цій справі, предметом судового розгляду було два самостійні позови: суб`єкта владних повноважень до фізичної особи про стягнення податкового боргу та зустрічний позов фізичної особи до суб`єкта владних повноважень про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення. Враховуючи зміст позовних вимог, сторонами у справі заявлено вимоги, які носять майновий характер.

Вирішуючи питання порядку розрахунку судового збору, який підлягає за подання касаційної скарги у цій справі, колегія суддів враховує постанову Верховного Суду України від 31.05.2017 у справі № 911/1106/16 (провадження №3-164гс17), в якій, усуваючи неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що призвело до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, тим самим забезпечуючи єдність судової практики у застосуванні норм матеріального права, Верховний Суд України, здійснивши системний аналіз норм статей 4, 6 Закону України «Про судовий збір», сформулював такий висновок.

У контексті визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви», має визначатися за розміром ставок, встановлених статтею 4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред`явлення відповідного позову. Об`єктом, з якого розраховується розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги, є саме позовна заява (зустрічна позовна заява), а базою для такого розрахунку - ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні відповідної позовної заяви (у разі об`єднання в одній заяві вимог майнового та/або немайнового характеру, декількох вимог немайнового характеру - загальна сума усіх вимог у відсотковому співвідношенні до ціни позову та/або у фіксованому розмірі).

Оскільки кожна позовна заява є самостійним, окремим об`єктом справляння судового збору, то за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у відсотковому співвідношенні до розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні кожної окремої відповідної позовної заяви, незалежно від оспорюваної суми, зменшення розміру судового збору судом на підставі статті 8 Закону України «Про судовий збір» і розподілу судом при ухваленні рішення судових витрат пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Так, зокрема, у разі оскарження в апеляційному порядку судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, якщо сторона не згодна з таким рішенням у цілому, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів, а у разі оскарження судового рішення лише в частині вирішення одного із позовів судовий збір має сплачуватися, виходячи із розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні відповідного позову.

Незважаючи на те, що цей висновок стосується сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі, розглянутій за правилами господарського судочинства, колегія суддів вважає, що безпосередній підхід до розуміння порядку розрахунку судового збору, який підлягає сплаті у разі оскарження судового рішення, ухваленого за наслідками розгляду первісного та зустрічного позовів, є застосовним до перевірки поданої у цій справі касаційної скарги.

Як вбачається зі змісту скарги, скаржник ставить питання про скасування судових рішень у цій справі у повному обясзі. Просить ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень та задовольнити первісний позов Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягення податкового боргу.

Первісний позов у цій справі заявлено суб`єктом владних повноважень у 2020 році, який містить вимоги майнового характеру у загальній сумі 3392211,46 грн, відповідно, за подання первісного позову у цій справі підлягав сплаті судовий збір, обмежений максимальним розміром, в сумі 21020 грн (3392211,46 грн * 1,5 % > 10 РПМПО).

З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі в частині оскарження судових рішень в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення податкового боргу сплаті підлягає судовий збір в сумі 42040 грн (21020 грн * 200%).

Зустрічний позов у цій справі заявлено фізичною особою у 2020 році, який містить вимоги майнового характеру у загальній сумі 6040703,95 грн, відповідно, за подання зустрічного позову у цій справі підлягав сплаті судовий збір, обмежений максимальним розміром, в сумі 10510 грн (6040703,95 грн * 1 % > 5 РПМПО).

З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі в частині оскарження судового рішення в частині задоволених позовних вимог зустрічного позову сплаті підлягає судовий збір в сумі 21020 грн (10510 грн * 200%).

Отже, враховуючи, що ГУ ДПС оскаржує судові рішення в частині вирішення обох позовів, судовий збір має сплачуватися з урахуванням результатів розгляду як первісного, так і зустрічного позовів. Загальна сума судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги у цій справі складає 63060 грн, що перевищує максимальний розмір судового збору, встановлений підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, а відтак ГУ ДПС має сплатити судовий збір в сумі 49620 грн (20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

3. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга містить посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, який обґрунтований тим, що суди попередніх інстанції не врахували правову Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17. Такі доводи обґрунтовані тим, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14, відповідно до якого невиконання вимог пункту 78.1 статті 78 ПК України призводить до невизнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

З огляду на зміст судових рішень, суди з посиланням на частину четверту статті 78 КАС України задовольнили зустрічний позов і скасували податкові повідомлення-рішення з тих підстав, що судовими рішеннями у справі № 580/4430/21, які набрали законної сили, визнано протиправними дії ГУ ДПС щодо проведення перевірки та складення за її результатами акта.

Колегія суддів вважає, що посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 є незмістовними, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень у справі № 580/4430/21 не може бути предметом касаційного перегляду у справі, у якій подано касаційну скаргу.

Також у касаційній скарзі із посиланням на частну сьому статті 78 КАС України, а також висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 18.02.2021 у справі №826/9296/17 та від 28.04.2020 у справі №815/94/16 ГУ ДПС зазначає, що суди, рішення яких оскаржуються, всупереч вимог чинного законодавства взагалі не перевірили наявність порушення платником податків вимог податкового законодавства.

Такі доводи колегія суддів вважає достатніми.

Водночас у касаційній скарзі відсутні доводи про неправильне застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права (із обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України) в частині відмови у задоволенні первісного позову ГУ ДПС про стягнення податкового боргу, що унеможливлює встановити взаємозв`язок доводів касаційної скарги з вимогами про скасування судових рішень у повному обсязі та ухвалення нового про відмову в задоволенні зустрічного позову та задоволення первісного.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову/відмови у його задоволенні. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Отже, касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення зустрічного позову фізичної особи та відмови у задоволенні первісного позову ГУ ДПС, та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 580/3497/20 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- вказати інші (поважні) причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень;

- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі, встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко