Справа № 757/56211/21-а
Суддя: Григоренко І. В.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Трубінській І.С.,

за участю:

представника позивача: Охмана О.В.,

відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: не з`явився,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 4 роти взводу Управління патрульної поліції в Рівненській області поліцейського капрала поліції Шумакевич Оксани Миколаївни, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Інспектора 1 батальйону 4 роти взводу Управління патрульної поліції в Рівненській області поліцейського капрала поліції Шумакевич Оксани Миколаївни (далі - відповідач-1, Інспектор), Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач-2), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ВК № 00015 від 07.10.2021, зафіксоване не в автоматичному режимі; провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 07.10.2021 року об 11 год. 00 хв. на трасі Київ-Чоп біля с. Користь Рівненської області він керував транспортним засобом марки «Фольксваген Таурег», державний номерний знак НОМЕР_1 , із дозволеною швидкістю. Але був зупинений відповідачем-1, яка вказала йому, що він рухався зі швидкістю 108 км/год. Позивач зазначає, що він не перевищував швидкість руху. Крім того, обгін його авто здійснювали інші учасники дорожнього руху, і це могла бути швидкість їх автомобілів. Також позивач вважає, що розташування в руках Інспектора приладу може дати похибку і це є порушенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Також не були встановлені дорожні знаки 5.45 та 5.46 чи інші обмеження швидкості до 50 км/год. А тому ОСОБА_1 вважає, що відповідачем-1 неправомірно винесена відносно нього постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності ВК 00015 від 07.10.2021 року за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн., оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 122 КУпАП. Також просить суд закрити провадження у справі.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по даній справі. Також роз`яснено відповідачам право надати у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідачі по справі копію ухвали суду про відкриття провадження у адміністративній справі одержали 23.05.2022 року, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, проте правом на відзив не скористалися.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Охман О.В. в повному обсязі підтримав позовні вимоги позивача, просив суд задовольнити позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як визначено у ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 07.10.2021 року Інспектором 1 батальйону 4 роти взводу Управління патрульної поліції в Рівненській області поліцейською капралом поліції Шумакевич О.М. винесено постанову серії ВК № 00015 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 , встановивши, що позивач, керуючи транспортним засобом «Фольксваген Таурег», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 108 км/год, чим порушив вимоги дорожнього знаку 5.45 та 5.46, тобто більш ніж на 50 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Вказаною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно ч. 4 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як визначено у ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3 ПДР визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п. 8.1 ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Знак 5.49 ПДР України означає початок населеного пункту.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як визначено у ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що швидкість руху була не його автомобіля. Проте він не надав суду жодного доказу в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме: фототаблиці, показання свідків або будь-який інший доказ, які підтверджували б його покази.

Відповідно до п. 1.11 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» одним із покладених на поліцію завдань є регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати певні превентивні заходи, до яких відносяться, зокрема, перевірка документів особи, зупинення транспортного засобу, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, суд критично відноситься на посилання позивача у позові на те, що відповідач-1 не мала право тримати лазерний вимірювач швидкості в руках, оскільки це не заборонено законом.

Також позивачем не надано доказів того, що він перед початком звернення до суду із даним позовом звертався до відповідачів із клопотанням про витребування доказів, на підставі яких була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно наданих позивачем доказів не вбачається того, що порушення ПДР в частині перевищення швидкості руху в населеному пункті та притягнення його до відповідальності і накладення адміністративного стягнення є незаконним з боку відповідача-1, оскільки надання доказів покладається саме на ОСОБА_1 або він повинен був заявити клопотання про витребування доказів судом у відповідачів.

Таким чином, суд вважає, що не надання позивачем доказів, не спростовує обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Як визначено у ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 7 КАС України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, в діях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ВК № 00015 від 07.10.2021 року, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, за що на нього було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн.

Відтак, постанова серії ВК № 00015, винесена Інспектором 1 батальйону 4 роти взводу Управління патрульної поліції в Рівненській області поліцейського капралом поліції Шумакевич О.М., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700,00 грн., є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, отже в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 «Про затвердження Правил дорожнього руху України», ст.ст. 7, 122, 251, 265-2, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 293, 295, пп. 15.5. п. 5 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВК 00015 від 07.10.2021 року залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора 1 батальйону 4 роти взводу Управління патрульної поліції в Рівненській області поліцейського капрала поліції Шумакевич Оксани Миколаївни, Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Григоренко