Справа № 754/783/22
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/78/22
Справа №754/783/22
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування постанови та про повернення виконавчого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в особі представника - адвоката О.О. Зудінова звернулась до суду із позовом до відповідача про скасування постанови та про повернення виконавчого документу. Позовна заява обґрунтована тим, що Деснянським районним судом м.Києва розглянуто адміністративну справу №754/15600/17 та 05.12.2018 видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві взяти позивачку ОСОБА_1 на облік та поновити їй виплату пенсії за віком з 01.04.2017. Старшим держаним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко А.П. у виконавчому провадженні №57968838 прийнято постанову від 19.11.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою зазначений вище виконавчий лист повернуто позивачці. Скаржник отримав дану постанову 08.01.2022. Таким чином, позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.11.2021 року ВП №57968838 протиправною та скасувати її, а також просить стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за рахунок його бюджетних асигнуваь на користь позивача судові витрати.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року було відкрито правадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно ухвали судді від 31.05.2022 було подовжено строк розгляду справи правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 30 днів з дня винесення даної ухвали.

Відповідач повідомлений судом про розгляд даного провадження належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з додатками на адресу вказану в позовній заяві про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції суду 15.02.2022. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.

Третя особа повідомлена судом про розгляд справи належним чином, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з додатками на адресу вказану в позовній заяві про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції суду 15.02.2022. Пояснень на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходило.

Відповідно до ч.5, 8 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 129-1 Конституції України рішення суду є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження мають право оскаржувати дії та рішення державного виконавця до суду шляхом подання адміністративного позову.

Судом встановлено, що Деснянським районним судом м.Києва було розглянуто адміністративну справу №754/15600/17 та 05.12.2018 видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві взяти позивачку ОСОБА_1 на облік та поновити їй виплату пенсії за віком з 01.04.2017.

У межах виконавчого провадження №57968838 старшим держаним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Костюченко А.П. прийнято постанову від 19.11.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою зазначений вище виконавчий лист повернуто позивачці ОСОБА_1 ,що підтверджується копією вказаної постанови. Скаржниця отримала дану постанову 08.01.2022, що підтверджується інформацією з офіційного сайту «Укрпошти».

З оскаржувальної постанови вбачається, що підставою для її прийняття є п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з дослідженого судом оригіналу виконавчого листа від 05.12.2018 року №754/15600/17 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві взяти ОСОБА_1 на облік та поновити їй виплату пенсії за віком з 01.04.2017, тобто за цим виконавчим листом не передбачено стягнення коштів.

Таким чином, вказаний лист не містить зобов`язань майнового характеру, а відтак суд погоджується з твердженням представника позивачки, що в даному випадку п.9 ч.1 ст.37 ЗУ «Про відкриття провадження» не може бути застосований, як підстава повернення виконавчого документу.

Також відповідач у постанові від 19.11.2021 вказує на те, що згідно постанови КМУ №845 від 03.08.2011 рішення про стягнення коштів державних та місцевих бюджетів або боржників виконується на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства.

Отже, виконання виконавчого листа, має здійснювати органами державної виконавчої служби згідно Закону України «Про виконавче провадження», в порядку, встановленому для рішень немайнового характеру.

При цьому, слід зауважити,що позивачка вийшла на пенсію за віком та солідарною системою. Відповідно частини третьої сгаггі 9 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду. За наявністю власних коштів, відсутність закладених асигнувань у державному бюджеті, не може слугувати причиною відмови виплат пенсійного забезпечення.

Виходячи з вище наведеного, виконання такого виконавчого листа повинно здійснюватися у відповідності до положень Законів України «Про виконавче провадження» що регулюють виконання немайнових рішень, а його повернення на підставі п.9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи, що позивачка, не надала будь-яких підтверджень щодо судових витрат, в матеріалах справи такі докази також відсутні, а відтак суд приходить до висновку часткове задоволення вимог позивачки.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 262, 293, 295 КАС України, Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Законом України «Про виконавче провадження», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування постанови та про повернення виконавчого документу- задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 19.11.2021 про повернення виконавчого документа виконавчого провадження №57968838.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 30.06.2022.

Суддя: