Справа № 480/2647/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 р. Справа № 480/2647/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Соп`яненко О.В. , вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 20.09.21 по справі № 480/2647/21

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання дій протиправними та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення виплати індексації грошового забезпечення після дня звільнення ОСОБА_1 ;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за 1148 днів затримки повного розрахунку при звільненні за період 05.01.2018 по 26.02.2021 включно, обчислений шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення за останні два місяці служби на кількість днів затримки виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дня додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та індексації грошового забезпечення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій відповідача щодо несвоєчасного проведення виплати остаточного розрахунку при звільненні, а саме невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 05.1.2018, а тому, на підставі вказаних обставин наявні підстави для стягнення з військової частини НОМЕР_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 05.01.2018 по 26.02.2021.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 18781,10 грн. (вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят одна грн. 10 коп.).

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення в цій частині, та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи8 апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 до 05.01.2018 проходив військову службу військовій частині НОМЕР_1.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 05.01.2018 позивача з 05.01.2018 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 13).

Під час проходження служби у період з 01.01.2016 по 05.01.2018 індексація грошового забезпечення позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №480/6068/20 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 05.01.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 05.01.2018.

26.02.2021 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 по справі № 480/6068/20 військова частина НОМЕР_1 перерахувала на картковий рахунок позива8ча кошти в сумі 11729, 65 грн. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей2 в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Судовим розглядом встановлено, що при звільненні відповідач не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.20016 по 05.01.2018. Зазначена виплата здійснена після звернення до суду з відповідною заявою, а саме в порядку виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як свідчать матеріали справи, позивача 05.01.2018 виключено зі списків особового складу частини та з всіх видів забезпечення.

Статтею 117 КЗпП України передбачена відповідальність у вигляді виплати середнього заробітку за порушення строків виплати усіх належних при звільненні сум.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно відсутності правових підстав для такого стягнення. Порядок прийняття, проходження та звільнення зі служби в поліції врегульовано спеціальним законодавством. При цьому порядок проведення розрахунків при звільненні військового, зокрема, строків проведення розрахунків, такими нормативними актами не врегульовано. У такому випадку підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України, якими врегульовано порядок проведення розрахунків при звільненні та встановлено відповідальність за несвоєчасний розрахунок. За таких обставин можливим та обґрунтованим є застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби в поліції, оскільки спеціальним законодавством не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, що, у свою чергу, дасть змогу забезпечити рівність прав та принцип недискримінації у трудових відносинах.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині пропущення позивачем строку звернення до суду з вказаним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вже вище зазначалось, 26.02.2021 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 по справі № 480/6068/20 військова частина НОМЕР_1 перерахувала на картковий рахунок позивача кошти в сумі 11729, 65 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що з вказаним позовом позивач звернувся 26.03.2021, через засоби поштового зв`язку (а.с. 20), тобто в межах строку визначеного положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України.

Відтак, доводи апеляційної скарги стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду є безпідставними та спростовуються встановленими по справі обставинами.

Надаючи правову оцінку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, колегія суддів зазначає наступне.

В спірних правовідносинах до застосуванню підлягає принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України. Позицію щодо правомірності застосування судом до спірних правовідносин такого принципу під час розрахунку загального розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню на користь позивача висловлено Верховним Судом у постанові від 24.07.2019 р. у справі №805/3167/18-а (адміністративне провадження № К/9901/9908/19).

На підставі довідки про доходи середньомісячне грошове забезпечення позивача за останні два календарні місяці роботи, що передують звільненню (листопад-грудень 2017 року), складає 18781,10 грн. (а.с. 35).

Вирішуючи питання про суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню, суд враховує розмір середнього заробітку позивача, факт наявності спору між позивачем та відповідачем щодо права отримання коштів при звільненні, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення на користь позивача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка буде співмірною з урахуванням усіх обставин справи у розмірі 18781,10 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 по справі №480/2647/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило