Справа № 521/10865/21
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2022-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/42/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Манюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 015110/111, від 09.07.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 015110/111, від 09.07.2021 року.

Позов обгрунтований наступними обставинами.

В ході перевірки Приватного закладу «Одеська приватна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Ніка - М» (Керівником закладу є ОСОБА_1 ), 16.02.2021 року був складений акт Головного управління ДСНС України в Одеській області № 34 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, згідно якого, було виявлено деякі порушення норм протипожежної та техногенної безпеки.

Як вказала позивач, на підставі вищевказаного акту був виданий припис № 15, від 19.02.2021 року, яким надано строк на усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, а саме: до 25.04.2021 року (найбільший).

Також, позивач вказала, що в подальшому була проведена повторна перевірка та 06.07.2021 року був складений акт Головного управління ДСНС України в Одеській області № 250 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Крім того, як стверджує позивач, згодом, 09.07.2021 року була винесена постанова № 015110/111 про накладення адміністративного стягнення на посадову особу ПЗ «Ніка-М» директора ОСОБА_1 , згідно якої вона була притягнута до відповідальності за статтею 120, 175, 175-1, 188-8, 188-37 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 3400 гривень.

Позивач вважає винесену постанову незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню судом з огляду на те, що оскаржувана постанова не містить відомостей за якою саме статтею її було притягнуто до адміністративної відповідальності, а лише зазначено, що ОСОБА_1 притягається до відповідальності за статтями 120, 175, 175-1, 188-8, 188-37 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, як вказала позивач, вказане у мотивувальній частині постанови «яка є посадовою особою відповідальною за протипожежну безпеку не виконала вимоги припису № 18 від 19.02.2021 року.» не відповідає дійсності, оскільки припису № 18, від 19.02.2021 року, не існує, а існує припис № 19, від 19.02.2021 року.

Також, позивач стверджує, що відповідно до припису № 15, від 19.02.2021 року, їй було надано строк на усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки до 25.04.2021 року (найбільший із строків), а тому адміністративне стягнення могло бути накладене не пізніше 26.06.2021 року (2 місяці). В той же час, як вказала позивач, постанова про адміністративне правопорушення була винесені лише 09.07.2021 року, тобто, з пропуском строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладе, позивач просила суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ОД № 015110/111, від 09.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення, яку винесено головним інспектором Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДСНС України в Одеській області Мацуковою І.В.

У відкрите судове засідання позивач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а. с. 87).

Представник відповідача Головного Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, про дату судового засідання 05.04.2022 року повідомлений належним чином, що підтверджується особисто складеною розпискою (а. с. 86).

Крім того, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача, в якій вона просила суд розгляд справи проводити без її участі, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, відзив на позов сторона відповідача до суду не надала.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення, від 03.04.2008р., у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (див., mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).

За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, з огляду на наявність доказів належного сповіщення про дату судового засідання, а також подачу представником відповідача заяви про розгляд справи без її участі, суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності сторін на основі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, які були надані сторонами до суду, суд дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в ході перевірки Приватного закладу «Одеська приватна загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Ніка - М» (Керівником закладу є ОСОБА_1 ), 16.02.2021 року був складений акт Головного управління ДСНС України в Одеській області № 34 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, згідно якого, було виявлено порушення норм протипожежної та техногенної безпеки (а. с. 25 38).

На підставі акту Головного управління ДСНС України в Одеській області № 34, від 16.02.2021 року, був виданий припис № 15, від 19.02.2021 року, яким надано строк на усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, а саме: до 25.04.2021 року (найбільший) (а. с. 5 9).

06.07.2021 року був складений акт Головного управління ДСНС України в Одеській області № 250 за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (а. с. 10 21).

09.07.2021 року було відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ОД № 015110/111 за ст. 188-8 КУпАП (а. с. 70).

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення, серії ОД № 015110/111, від 09.07.2021 року, директора ПЗ «Ніка-М» ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 грн. (а. с. 71).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 120, 175, 175-1, 188-8, 188-37 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та зазначено, що потрібну статтю підкреслити.

Позивач вказує, що оскаржувана постанова не містить відомостей за якою саме статтею її було притягнуто до адміністративної відповідальності, а лише зазначено, що ОСОБА_1 притягається до відповідальності за статтями 120, 175, 175-1, 188-8, 188-37 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, з таким твердженням суд не може погодитися у зв`язку з тим, що як вже було встановлено судом, 09.07.2021 року було відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ОД № 015110/111 за ст. 188-8 КУпАП.

Копію постанови ОСОБА_1 отримала в той же день 09.07.2021 року, про що склала особистий підпис на ньому (а. с. 70, з. б.).

Відповідно до ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

В оскаржуваній постанові ОД № 015110/111, від 09.07.2021 року, посадовою особою ГУ ДСНС України в Одеській області Мацуковою І.В. було зазначено, що ОСОБА_1 притягається до відповідальності за статтями 120, 175, 175-1, 188-8, 188-37 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З огляду на вказане, суд зазначає, що оскаржувана постанова містить зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, а саме: 188-8 КУпАП.

В той час як твердження позивача стосовно того, що їй не зрозуміло за якою саме статтею її було притягнуто до відповідальності спростовується протоколом, серії ОД № 015110/111, від 09.07.2021 року, в якому зазначено, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ОД № 015110/111 за ст. 188-8 КУпАП.

Відповідно до ст. 188-8 КУпАП, невиконання приписів, розпоряджень чи постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб та фізичних осіб - підприємців від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Те саме діяння, вчинене повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб та фізичних осіб - підприємців від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, вказане позивачем, що у мотивувальній частині постанови зазначено «яка є посадовою особою відповідальною за протипожежну безпеку не виконала вимоги припису № 18 від 19.02.2021 року.» не відповідає дійсності, оскільки припису № 18, від 19.02.2021 року, не існує, а існує припис № 19, від 19.02.2021 року, суд не приймає до уваги, оскільки і вказаний позивачем № 19, від 19.02.2021 року в матеріалах справи відсутній.

Суд вважає за необхідне зазначити, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови була складена рукописним текстом, та з неї вбачається існування припису «№ 15 від 19.02.2021 року». Позивачкою помилково було розцінено номер припису як «18» замість «15», хоча до позову нею долучено саме припис № 15.

Копія зазначеного припису міститься в матеріалах справи (а. с. 5 9).

Разом з тим, суд погоджується з доводами позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Так, зі змісту постанови, серії ОД № 015110/111, від 09.07.2021 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання «вимог припису № 15 від 19.02.2021 року…».

У відповідності до припису № 15 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, від 19.02.2021 року, ОСОБА_1 надано строк на усунення порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, а саме: до 25.04.2021 року (найбільший).

Під час проведення повторної перевірки відповідачем було встановлено, що виявлені порушення не усунуті, вимоги припису не виконано, тому вважається що з 26.04.2021 року позивач допустив невиконання законних вимог припису посадової особи ГУ ДСНС в Одеській області.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Проте, постанову про накладення адміністративного стягнення, серії ОД № 015110/111 було винесено відносно ОСОБА_1 лише 09.07.2021 року, тобто з порушенням встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП строку для притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у Постанові КАС ВС, від 17.06.2021 року, у справі № 522/13119/13-а.

Відповідно до ст. 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій Позивача покладається саме на Відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Керуючись ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що матеріали справи містять докази факту пропущення відповідачем строку притягнення позивача до відповідальності.

На спростування вказаного матеріали справи жодних доказів не містить.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 38 КУпАП, ст. ст. 122, 251 КУпАП, ст. ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 015110/111, від 09.07.2021 року, задовольнити.

Скасувати постанову, серії ОД № 015110/111, від 09.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення, яку винесено головним інспектором Малиновського РВ у м. Одесі ГУ ДСНС України в Одеській області Мацуковою І.В.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук