Справа № 280/10823/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Справа № 280/10823/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Прус Я.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №308145 від 12.10.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

На обґрунтування позовних вимог посилається на приписи Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, та зазначає, що на час складання відповідного акту ФОП ОСОБА_1 не був перевізником, а тому вважає, що позивачем не вчинялось транспортного законодавства, яке зазначено в оскарженій постанові. Зауважує, що позивач здає в оренду ТЗ юридичній особі відповідно до договору оренди транспортних засобів, яке в свою чергу використовує його за власними потребами, а тому просить визнати протиправною та скасувати винесену відповідачем постанову №308145 від 12.10.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Ухвалою судді від 15.11.2021 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення зазначених судом недоліків позовної заяви. У встановлений судом строк недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою судді від 23.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Ухвалою суду від 20.01.2022 вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 10 лютого 2022 року.

10 лютого 2022 року підготовче засідання не відбулося в зв`язку з хворобою судді Батрак І.В. відповідно до листка непрацездатності, що підтверджується довідкою вих. №02-35/22/20. Наступне підготовче засідання призначене на 10 березня 2022 року.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан. Враховуючи очевидні загрози здійснення кібератак на програмне забезпечення органів державної влади, в Запорізькому окружному адміністративному суді на період з 25.02.2022 по 06.05.2022 комп`ютерна програма «Діловодство спеціалізованого суду» була примусово відключена та з розгляду були зняті всі адміністративні справи в зазначений період.

Підготовче засідання призначене на 26 травня 2022 року.

Відповідач позов не визнав, надав до суду відзив від 25.05.2022, в якому наголошує, що транспортні засоби сідловий тягач марки DAF, модель FT XF 105, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KEMPE, модель SKM 35-3, номерний знак НОМЕР_2 належать позивачу, як фізичній особі, а тому договір найму (оренди) транспортного засобу укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. У свою чергу, наданий позивачем до суду договір оренди транспортного засобу від 01.10.2021 №01/10-2020, укладено в простій формі без нотаріального посвідчення, а тому недодержання форми договору свідчить про його нікчемність. Щодо неналежного автомобільного перевізника стверджує, що в пред`явленій водієм ОСОБА_2 ТТН від 06.09.2021 №9844.240_НикоТьюб в графі «автомобільний перевізник» вказано лише ТОВ «ІМПЕРІЯ МАН» через «ІМПЕРІЯ МАН» ТОВ, проте ідентифікаційного коду юридичної особи ТТН не містить, що виключає можливість точно ідентифікувати вказану юридичну особу, в тому числі як автомобільного перевізника та суб`єкта господарювання. Зазначає, що ані водієм під час проведення перевірки, ані позивачем на розгляд справи про порушення договору найму (оренди) вищевказаних транспортних засобів надано не було. Також зауважує, що позивач є суб`єктом господарювання та дозволеним для нього видом діяльності є 46.41 Вантажний автомобільний транспорт, а аналіз вищевказаних обставин дає змогу дійти висновку про те, що позивач має безпосереднє відношення до перевезення 06.09.2021, а його доводи направлені виключно на ухилення від відповідальності. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.05.2022 вирішено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21 червня 2022 року.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 21.06.2022 не з`явився, звернувся через електронний суд з заявою ( вх № 22503 від 20.06.2022) в якій просить розгляд справи призначений на 21.06.2022 провести за відсутності позивача та його представника. На позовних вимогах наполягають у повному обсязі.

Представник відповідача не з`явилась в судове засідання, до суду звернулась з клопотанням ( вх № 22655) в якому просить розглянути справу без участі представника відповідача. Проти позову заперечує з обставин, викладених у відзиві.

За приписами частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

За приписами частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем у квітні 2019 року, Номер запису: 0101985. Види діяльності позивача: 46.41 Вантажний автомобільний транспорт.

06.09.2021 працівниками Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі Н-08, 428 км+746 м, проведено перевірку транспортного засобу сідловий тягач марки DAF, модель FT XF 105, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , з напівпричепом KEMPE, модель SKM 35-3, номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , які належать на праві власності позивачу (водій ОСОБА_2 ), за результатами якої складено акт №308053 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

В ході перевірки встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Водій із актом ознайомлений, від підпису відмовився, про що свідчить відмітка у відповідній графі акту перевірки.

Так, в процесі перевірки працівниками Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки проведено зважування автомобіля в результаті чого складено Довідку №047842 від 06.09.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, де зазначені фактичні показники вимірювання, а саме у пункті 5 зазначено тип транспортного засобу (зі строєною віссю), у пункті 6 зазначено, що навантаження на осі становить: 1) 6,750 т, 2) 9,050 т, 3) 8,300 т, 4) 7,700 т, 5) 8,100 т, повна маса транспортного засобу 39,90 та Акт №039858 від 06.09.2021 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, де у пункті 8 зазначено: повна маса фактична 39,900 т (нормативна 40 т), у пункті 10 зазначено: осьові навантаження фактичне 1) 6,750 т (нормативна 11 т), 2) 9,050 т (нормативна 11 т), 3) 8,300 т+4) 7,700 т+5) 8,100 т (фактична 24,100 т) (нормативна 22 т).

Позивачу надсилалось запрошення №82124/3.1/24-21 від 30.09.2021 на розгляд справи про порушення транспортного законодавства, у якому повідомлялось, що справу з цього питання буде розглянуто 12 жовтня 2021 року о 10 год. 00 хв.

Так, 12.10.2021 заступником начальника Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки розглянуто матеріали перевірки (Акт №308053 від 06092021) та прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308145, якою за порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 8500,00 грн. (відповідальність передбачена абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Вважаючи прийняту відповідачем постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом про її скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про автомобільний транспорт» №2344-III від 05.04.2001 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №2344-III), відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» вирішено реорганізувати шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком.

Як вбачається з додатку до Розпорядження, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області в Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Наказом Укртрансбезпеки від 09.09.2020 №340 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області в Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти. Позапланові перевірки проводяться лише на підставі заяви (повідомлення в письмовій формі) про порушення автомобільним перевізником вимог законодавства про автомобільний транспорт уповноваженими особами органів, яким надано право здійснення державного контролю, з метою перевірки наведених фактів та виконання припису про порушення зазначеного законодавства. Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

На виконання вимог статті 6 Закону №2344-III, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 було затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону №2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, додержання водієм режиму праці та відпочинку, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні , інших нормативно-правових актів.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку №1567.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що фахівцями Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки під час огляду транспортних засобів сідловий тягач марки DA, модель FT XF 105, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом KEMPE, модель SKM 35-3, номерний знак НОМЕР_2 , які належать позивачу, встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт»: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, у зв`язку із чим 12.10.2021 заступником начальника Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки прийнято спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308145, якою позивача зобов`язано сплатити штраф в розмірі 8500,00 грн.

Однак, позивач зазначає, що не має ніякого відношення до перевезення, яке здійснював вказаний транспортний засіб, тобто не був автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ.

Щодо встановленого перевіркою порушення позивачем вимог статті 48 Закону №2344-III суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, визначений статтею 48 Закону №2344-III. Так, частиною 1 цієї статті встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із частиною 2 статті 48 Закону №2344-III документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, частиною 1 статті 29 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 , як «Орендодавцем» та ТОВ «ІМПЕРІЯ МАН» (Орендар) укладено договір оренди транспортних засобів №01/10-2020, за умовами якого Орендодавець зобов`язується передати в тимчасове володіння та користування вантажні автомобілі з напівпричепами, визначені у цьому договорі, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування автомобілі та зобов`язується сплачувати Орендодавцю орендну плату. Перелік автомобілів вказаний у додатку №1 до цього договору.

ОСОБА_1 відповідно до умов договору оренди транспортного засобу №01/10-2020 від 01.10.2020 та акту приймання-передачі від №01/10-2020 від 01.10.2020 сідловий тягач марки DAF, модель FT XF 105, номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричеп KEMPE, модель SKM 35-3, номерний знак НОМЕР_2 , передано в оренду ТОВ «ІМПЕРІЯ МАН», яке й використовує даний автомобільний транспорт з моменту підписання акту приймання-передачі.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14.10.1997, визначено:

Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами;

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Отже, правила перевезення вантажів автомобільним транспортом України, а також постанова Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 №207, якою затверджено Перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні встановлюють, визначають що товарно-транспортна накладна (ТТН) обов`язково повинна оформлятися, якщо перевезення вантажу здійснюється автомобільним транспортом на договірних умовах (тобто коли є послуга перевезення вантажу).

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, до матеріалів справи позивачем та представником відповідача долучено ТТН від 06.09.2021 №9844.240_НикоТьюб, замовником та вантажовідправником у якій зазначено ТОВ «ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА», вантажоодержувачем ТОВ «Металургійний завод «Дніпроспецсталь», а автомобільний перевізник ТОВ «ІМПЕРІЯ МАН».

Тобто, зазначене свідчить, що позивач у даному випадку не є автомобільним перевізником, а отже і суб`єктом порушення, передбаченого статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

При цьому, під час здійснення габаритно-вагового контролю, а також під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у фахівців відповідача була наявна інформація щодо автомобільного перевізника.

Однак, в супереч приписам чинного законодавства про автомобільний транспорт до відповідальності безпідставно притягнуто позивача, який не виступав автомобільним перевізником у межах спірних правовідносин.

Таким чином, позивачем доведено, що ним не вчинялось порушення транспортного законодавства, яке зазначене в Акті перевірки №308053 від 06.09.2021, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Натомість, доказів, які б свідчили, що позивач є перевізником та використовував даний автомобіль як суб`єкт господарювання, відповідачем суду надано не було і таких доказів судом в ході розгляду справи не встановлено.

Посилання відповідача на те, що договір оренди транспортного засобу не створює юридичних наслідків, у зв`язку з недодержанням вимог нотаріального посвідчення визначених статтею 799 Цивільного кодексу України, суд вважає помилковим та зазначає наступне.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України установлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із статтею 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У силу приписів статті 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 799 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а якщо цей договір укладено за участю фізичної особи, то він підлягає нотаріальному посвідченню.

Тобто, недотримання нотаріальної форми посвідчення договору найму транспортного засобу свідчить про нікчемність правочину.

Натомість, суд зазначає, що матеріали справи містять докази виконання договору найму транспортного засобу, укладеного між позивачем та ТОВ «ІМПЕРІЯ МАН», зокрема, акт прийманняпередачі автомобіля, товарно-транспортна накладна від 06.09.2021 №9844.240_НикоТьюб, копія якої була наявна у відповідача під час винесення оскарженої постанови.

Будь-яких доказів щодо відсутності господарських правовідносин між позивачем та автомобільним перевізником - ТОВ «ІМПЕРІЯ МАН» матеріали справи не містить.

Суд вважає за необхідне зазначити, що не додержання нотаріальної форми посвідчення договору сторонами, не може свідчити про відсутність господарських відносин між ними. При цьому, матеріали справи, а саме товарно-транспортна накладна, підтверджує виконання договору.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 18.12.2012 у справа № 14/5025/1982/11 та постанові Верховного Суду від 09.08.2019 у справі №806/1450/16.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що недодержання сторонами договору найму вимог щодо нотаріального посвідчення договору, не може свідчити про те, що ТОВ «ІМПЕРІЯ МАН» не є автомобільним перевізником за умови підтвердження того факту, що саме вказане підприємство фактично використовувало транспортний засіб та здійснювало перевезення вантажу у спірному випадку.

Суд не надає оцінку наявності або відсутності порушень статті 48 Закону №2344-III, оскільки позивач, в даному випадку, не є суб`єктом який повинен відповідати за дані порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Придніпровське міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки оскаржувану постанову прийнято необґрунтовано, без врахування всіх обставин у справі, а тому така постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак не довів правомірності рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини 1 статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, буд. 24, 2-й поверх, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Придніпровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки №308145 від 12.10.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, пр. Перемоги, 14, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В.Батрак