Справа № 280/2093/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Справа № 280/2093/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними та скасувати рішення відповідача, викладене у листі №0800-0501-8/48579 від 16.07.2021 про незаконну відмову у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в Ощадбанку;

2) визнати дії відповідача стосовно відмови у здійснені виплати пенсії на особистий банківський рахунок позивача - протиправними;

3) визнати бездіяльність відповідача стосовно невиплати пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок - протиправною;

4) зобов`язати відповідача призначити виплату пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в Ощадбанку та виплатити недоотримані пенсійні кошти позивачки з урахуванням автоматичних масових перерахунків та з компенсацією втрати частини доходів.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Меламедом В.Б., який діє на підставі ордеру на надання правничої правової (допомоги) серія АА №1084486 від 26.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що представник позивача звернувся до відповідача з листом, до якого додав оригінал заяви ОСОБА_1 про виплату пенсії на банківський рахунок № НОМЕР_1 , однак у виплаті пенсії відмовлено з посиланням на те, що заява про виплату пенсії подається пенсіонером особисто. Позивач вважає таку відмову протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

28.04.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату та доставку пенсій (поштові відділення), або перераховуються на визначений особою банківський рахунок у порядку передбаченому законодавством України за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (далі Порядок №1596). Оскільки позивачем не були подані до відповідача у визначеному законодавством порядку заяви про поновлення виплати пенсії та заяви про виплату пенсії на банківський рахунок, то законні підстави для виплати пенсії позивачу відсутні. Щодо позовних вимог про виплату компенсації втрати частини доходів вказує, що компенсація може бути нарахована лише на ту частину заборгованості, яка була фактично виплачена позивачу та в місяць виплати такої заборгованості. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 06.06.2022 витребувано від Управління інформацію про те, чи приймалось рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 після призначення останній пенсії з 06.04.2018. В разі припинення виплати зобов`язано надати належним чином засвідчену копію рішення/протоколу про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 23.06.2022 на виконання ухвалу суду від 06.06.2022 відповідач надав суду витребувану інформацію.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 у справі №808/1680/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання рішення неправомірним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії, оформлене у вигляді листа-відповіді № 240/К-2 від 11.04.2018.

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 06 квітня 2018 року у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя задоволено частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2018 у справі №808/1680/18 скасовано в частині зобов`язання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.04.2018 у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Прийнято нове рішення в цій частині.

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.04.2018 про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV та прийняти рішення відповідно до Закону №1058-IV. В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08 2018 у справі №808/1680/18 залишено без змін.

На виконання вищевказаних судових рішень позивачу з 06.04.2018 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 23.01.2019. Згідно наданої інформації на виконання ухвали суду про витребування доказів від 23.06.2022 виплата пенсії позивача була припинена з 01.02.2019 «до з`ясування».

26.04.2019 представник позивача звернувся до Управління із заявою, в якій просив належні позивачу суми пенсії перераховувати на його особистий банківський рахунок. До заяви додав заяву ОСОБА_1 від 26.04.2019 з АТ «Ощадбанк» про виплату пенсії на поточний рахунок № НОМЕР_1 .

У подальшому представник позивача звернувся до пенсійного органу із заявами від 05.02.2020, від 22.01.2021, у яких просив: надати інформацію стосовно виплати пенсії позивача; належні ОСОБА_1 суми пенсії перераховувати на її особистий банківський рахунок.

Листом від 10.02.2021 №0800-0501-8/10079 Управління повідомило таке: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 04.12.2018 у справі №808/1680/18 від 04.12.2018 призначена пенсія з 06.04.2018. З посиланням на статтю 47 Закону №1058-IV Управління зазначило, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій (поштові відділення), або перераховуються на визначений особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством України за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. У зв`язку з відсутністю у заяві рахунку у відділенні «ПриватБанку» виплата пенсії ОСОБА_1 не проводилася. Відповідно до статті 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Наголосило на тому, що відповідно до пункту 1.5. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) заява про поновлення виплати пенсії, подається пенсіонером особисто або його законним представником.Також звернуло увагу, що довіреність ОСОБА_1 видана строком на три роки та є чинною до 21.02.2021.

У подальшому представник позивача звернувся до Управління із заявами від 12.03.2021 та від 14.07.2021 про виплату пенсії ОСОБА_1 на її банківський рахунок. До заяв повторно додав оригінал заяви ОСОБА_1 про виплату пенсії на банківський рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк». Листом Управління від 16.07.2021 №0800-0501-8/48579 представнику позивача надано відповідь, зміст якої є подібним до змісту листа від 10.02.2021 №0800-0501-8/10079. Додатково відповідач з посиланням на пункт 10 Порядку №1596 зазначив, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду.

Вважаючи дії, бездіяльність та рішення відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на її банківський рахунок, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частина I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 3 статті 4 вказаного Закону передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави призначення, перерахунку та припинення пенсійних виплат є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих вказаним законом, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать йому.

Як зазначено у частині 1 статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках, визначає Порядок №1596.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1596 (тут й надалі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Пунктом 6 Порядку №1596 встановлено, що одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Положеннями пункту 10 Порядку №1596 передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

Отже, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка складена згідно додатку 1 Порядку № 596 та може бути подана до пенсійного органу відповідно до пункту 10 Порядку №1596 двома шляхами, а саме:

- особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду;

- від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у пункті 4.10 Порядку №22-1 (тут й надалі у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії (додаток 5) реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (зі змінами).

З аналізу вищенаведеного вбачається, що органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії або грошової допомоги (бланк якої є Додатком №1 до Порядку №1596).

Як встановлено судом із наявних у матеріалах справи документів, починаючи з 26.04.2019 ОСОБА_1 через свого представника неодноразово зверталась до пенсійного органу із заявою від 26.04.2019 про виплату пенсії на її банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».

Суд звертає увагу, що АТ «Ощадбанк» є уповноваженим банком, якому надано право виплати пенсії пенсіонерам, через відкритий в ньому поточний рахунок (електронний ресурс: https://mof.gov.ua/uk/upovnovazheni-banki-shhodo-obslugovuvannja-zarplatnih-proektiv).

Як слідує з матеріалів справи підставою для відмови у виплати пенсії ОСОБА_2 на її банківський рахунок стало необхідність особистого надання заяви про поновлення виплати пенсії та заяви про здійснення виплати пенсії на банківський рахунок.

Щодо необхідності подання позивачем заяви про поновлення виплати пенсії, суд зазначає, що за положеннями статті 47 Закону №1058-IV виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 06.06.2022 відповідач повідомив суд, що рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 . Управлінням не приймалось. Крім того, в матеріалах справи відсутнє судове рішення, яким позивачу припинено виплату пенсії.

З огляду на вказане, твердження відповідача про те, що позивач у спірних правовідносинах повинен був особисто подати заяву про поновлення виплати пенсії, суд вважає безпідставним.

Щодо необхідності особистого надання позивачем заяви про здійснення перерахунку пенсії на банківський рахунок, суд зазначає, що пункт 4 Порядку №1596 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) до цих правовідносин не застосовується, оскільки його положення стосуються осіб, котрі мають фактичне місце проживання в Україні.

Відсутність у позивача фактичного місця проживання в Україні не може бути підставою для фактичної відмови виплачувати їй нараховану пенсію на відкритий нею рахунок в уповноваженому банку.

Суд зазначає, що доводи відповідача про те, що заява пенсіонера може бути передана в пенсійний фонд тільки ним особисто, значною мірою унеможливлює право пенсіонера, який проживає за кордоном, на отримання пенсії.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 1.5 Порядку № 22-1 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Отже, пунктом 1.5 Порядку 22-1 передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду №501/28/17 від 05.02.2020.

З огляду на вказане, та з урахуванням того, що позивачу вже призначено пенсію за віком на виконання судових рішень у адміністративній справі №808/1680/18, при цьому, як встановлено судом, після призначення пенсії виплата останньої не була припинена шляхом прийняття відповідного рішення у відповідності до статті 47 Закону №1058-IV, то порушене право позивача у спірних правовідносинах підлягає поновленню шляхом зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії позивача, на визначений ним банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».

Оскільки за матеріалами адміністративної справи заява позивача про виплату пенсії на банківський рахунок № НОМЕР_1 подана вперше до Управління 26.04.2019, то виплата пенсії має бути здійснена з вказаної дати.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити недоотримані пенсійні кошти з урахуванням автоматичних масових перерахунків, суд зауважує, що за встановленими обставинами спір щодо виплати позивачу пенсії з урахуванням автоматичних масових перерахунків у цій справі відсутній. Крім того, відповідач ще не ухвалював рішення щодо виплати пенсії за віком на банківський рахунок на виконання даного рішення суду у цій справі, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені при здійсненні такої виплати.

Також відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, та вважає їх передчасними, оскільки відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при виплаті пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №522/535/17.

Щодо обраного способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій, рішення, бездіяльності відповідача щодо відмови у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суд звертає увагу, шо в рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За встановленими обставинами, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на відповідні заяви представника позивача щодо виплати пенсії на банківський рахунок відреагував та вчинив певні управлінські дії, внаслідок яких позивачу направлено листи Управління, в яких повідомлено про відсутність підстав для виплати пенсії.

Отже, відповідачем допущено активну поведінку (вчинення дій) щодо відмови у виплаті пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, тому належним способом захисту порушеного права позивача у вказаній частині позовних вимог є визнання протиправними дій Управління щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії на визначений нею банківський рахунок.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд зазначає, що належним та ефективним способом порушеного права за встановленими обставинами є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу пенсії на визначений ним банківський рахунок, № НОМЕР_1 , який відкрито у ТВБВ №10007/0264 ОПЧ - ЗОУ АТ «Ощадбанк», рахунок установи уповноваженого банку № в ТВБВ №10007/0264 ОПЧ ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957, код 02760363 та зобов`язати відповідача з 26.04.2019 здійснити виплату пенсії на вказаний банківський рахунок (з урахуванням виплачених сум).

Що строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Закон №1058-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері пенсійного забезпечення, строки та порядок виплати пенсій.

Відповідно до частини 2 статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Визначаючи поняття «нарахованої пенсії», суд звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18, згідно з якими пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас, пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

Спір щодо розміру призначеної позивачу пенсії за віком у даній справі відсутній.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом про виплату пенсії на його банківський рахунок, при цьому судом встановлено, що така виплата пенсії не здійснюється з вини органів Пенсійного фонду, з підстав, які суперечать нормам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що на спірні відносини не розповсюджується шестимісячний строк звернення до суду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито у ТВБВ №10007/0264 ОПЧ - ЗОУ АТ «Ощадбанк», рахунок установи уповноваженого банку № в ТВБВ №10007/0264 ОПЧ ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957, код 02760363.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з 26.04.2019 здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито у ТВБВ №10007/0264 ОПЧ - ЗОУ АТ «Ощадбанк», рахунок установи уповноваженого банку № в ТВБВ №10007/0264 ОПЧ ЗОУ АТ «Ощадбанк», МФО 313957, код 02760363 (з урахуванням виплачених сум).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 27.06.2022.

Суддя К.В. Мінаєва