Справа № 280/2105/22
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року Справа № 280/2105/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Гавриш А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б; )

про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною відмову, викладену у листі Управління від 14.12.2021, щодо виплатити позивачу відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» недоодержану ОСОБА_2 пенсію (36912,56 грн);

- зобов`язати Управління виплатити позивачу відповідно до ст. 6,1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» недоодержану ОСОБА_2 пенсію у розмірі 36912,56 грн.

В обґрунтування позовних зазначено, що позивач є дружиною і спадкоємицею померлого ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 ), який за життя отримував пенсію, призначену за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ), та перебував на обліку у відповідача. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №280/3845/19 Управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 , внаслідок чого донараховано 37381,50 грн., з яких здійснено виплату 468,94 грн., іншу частину коштів 36912,56 грн ОСОБА_2 не отримав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. На відповідне звернення про виплату недоодержаної пенсії померлого чоловіка, Управління відмовило з посиланням на те, що позивач не є стягувачем за рішенням у справі №280/3845/19. З посиланням на статтю 61 Закону №2262-ХІІ, позивач вважає, що має право на одержання недоодержаних сум пенсії померлого чоловіка, нарахованих на виконання рішення суду, але не виплачених своєчасно, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 11.02.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

13.06.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що на виконання рішення суду у справі №280/3845/19 проведено перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії, внаслідок чого донараховано 37381,50 грн та здійснено виплату 468,94 грн. Зазначену суму внесено до Реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Відповідно до статті 8 Закону №2262-ХІІ виплата пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок державного бюджету України. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України про Державний бюджет. Виходячи з цього, сума доплати за минулий час підлягала виплаті після та за умови надходження до Управління відповідного фінансування з Державного бюджету. Стороною по справі №280/3845/19 був саме ОСОБА_2 , а не його дружина, а тому стягувачем також був померлий. Виходячи з наведеного, вважає, що позивач набуде право на отримання нарахованої померлому чоловікові суми пенсії лише у тому разі, коли на Управління буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку, передбаченому чинним законодавством. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи за загальним захворюванням, інвалідність встановлена безстроково, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12ААБ №255245 від 19.06.2019.

Позивач є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 17.03.1979.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №280/3845/19, яке набрало законної сили 25.10.2019, визнано протиправними з 01.01.2018 дії Управління щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_2 відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсії в розмірі 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Управління відновити ОСОБА_2 розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №280/3845/19 Управління здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_2 , внаслідок чого донараховано 37 381,50 грн., з даної суми фактично виплачено 468,94 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 03.01.2021.

На момент смерті ОСОБА_2 нарахована на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №280/3845/19 сума пенсії в розмірі 36912,56 грн. не була виплачена.

Позивач звернулась до Управління із заявою від 05.05.2021, в якій просила здійснити виплату їй (члену сім`ї, який належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника) пенсії, що підлягала виплаті пенсіонерові (її колишньому чоловіку) з числа військовослужбовців, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю.

20.05.2021 Управління рекомендувало позивачу звернутись до суду із заявою про заміну в судовому порядку сторони виконавчого провадження.

14.06.2021 позивач звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила замінити стягувача у виконавчому листі, виданому за рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №280/3845/19.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 замінено стягувача у виконавчому листі по справі №280/3845/19 з виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 щодо зобов`язання Управління відновити ОСОБА_2 розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення, а також здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум, з врахуванням раніше проведених виплат, ОСОБА_2 на його правонаступницю ОСОБА_1 .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі №280/3845/19 скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі виданого у справі №280/3845/19 відмовлено.

За змістом постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що вона набула статусу спадкоємця (за заповітом або за законом) у зв`язку зі смертю чоловіка - ОСОБА_2 . Крім іншого, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що з аналізу частини 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ вбачається, що положення цієї статті визначають механізм, за яким визначені у цій статті особи мають право отримати суми пенсії, призначені за цим Законом померлому на підставі особистої заяви, що подається такою особою не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, при цьому зазначена норма не передбачає можливості здійснення заміни стягувача у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, так як направлена на безспірне отримання таких коштів без участі відділу примусового виконання рішень.

25.11.2021 позивач звернулась до Управління із заявою, в якій посилалась на те, що судовим рішенням їй відмовлено у правонаступництві у справі №280/3845/19 та зазначено про її право на отримання нарахованої грошової суми, у зв`язку з чим позивач просила перерахувати на її рахунок заборгованість з виплати пенсії її чоловікові в розмірі 36 912,56 грн.

Листом від 14.12.2021 №17488-16534/П-02/8-0800/21 Управління повідомило позивача, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 у задоволенні заяви позивача про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому по справі №280/3845/19, відмовлено. Отже, підстави для виплати нарахованої заборгованості по пенсії померлого чоловіка відсутні.

Не погодившись з відмовою у виплаті недоодержаної пенсії померлого чоловіка, викладеною у листі Управління від 14.12.2021, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи дану справу, суд виходить з такого.

Щодо юрисдикцій даного спору, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.04.2019 у справі №808/1346/18, відповідно до якої спори, предметом яких є майнова вимога позивача визнати за ним в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, мають приватноправовий характер і підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства. Виплати сум недоотриманих пенсійних виплат після їх переходу до складу спадкового майна регулюються виключно нормами цивільного законодавства, незважаючи на те, що однією зі сторін у таких правовідносинах виступає особа публічного права.

Суд зазначає, що підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з відмовою у виплаті нарахованих сум пенсії її чоловікові, які залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, при цьому право на отримання недоотриманих сум пенсії позивач заявляє у відповідності до статті 61 Закону №2262-ХІІ як член його сім`ї, який належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (позивачу встановлено І групу інвалідності безстроково).

Також відсутні докази того, що на час виникнення спірних правовідносин нараховані відповідачем ОСОБА_2 суми пенсії за рішенням суду у справі №280/3845/19 набули статусу спадщини.

Враховуючи наведене, даний спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог та оцінюючи обґрунтованість заперечень відповідача на підставі поданих сторонами письмових доказів, наявних в матеріалах справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Закон №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин 1-3 статті 61 Закону №2262-ХІІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника (або батькам і другому з подружжя, а також членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника). При цьому закон встановлює умову, відповідно до якої виплата недоодержаних сум пенсії здійснюється у випадку, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Отже, положення статті 61 Закону №2262-ХІІ встановлюють механізм, за яким визначені у цій статті особи мають право отримати суми пенсії, призначені за цим Законом померлому, на підставі особистої заяви, поданої не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. При цьому зазначена норма направлена на безспірне отримання таких коштів відповідною особою та прямо вказує на те, що недоодержані у зв`язку зі смертю суми пенсії не включаються до складу спадщини.

За встановленими обставинами справи, у зв`язку зі смертю пенсіонера з числа військовослужбовців ОСОБА_2 залишились недоодержаними суми пенсії, нараховані йому на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 у справі №280/3845/19, в розмірі 36912,56 грн.

Позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 , яка також є особою з інвалідністю І групи та відповідно до статті 30 Закону №2262-ХІІ відноситься до категорії осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, звернулася до Управління із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 у відповідності до частини 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відповідну заяву позивач подала до Управління 05.05.2021, тобто позивачем дотримано умову звернення не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідачем не надано доказів того, що будь-які інші особи, з числа визначених частиною 1 статті 61 Закону №2262-ХІІ, які мають відповідне право, звертались із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, до Управління безпідставно відмовило позивачу у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого чоловіка з посиланням на необхідність застосування процедур правонаступництва у правовідносинах з примусового виконання судового рішення, оскільки позивач є особою, яка має право на беззаперечне отримання суми пенсії, яка підлягала виплаті її чоловікові як пенсіонеру з числа військовослужбовців, і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, та звернулась до Управління з відповідною заявою до спливу присічного шестимісячного строку, встановленого Законом №2262-ХІІ, а тому були відсутні підстави для відмови у виплаті їй таких сум.

При цьому, суд зазначає, що відмова у виплаті недоодержаних сум пенсії померлого пенсіонера є вольовим рішенням суб`єкта владних повноважень, отже, порушення прав позивача відбулося внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення, яке оформлено листом від 14.12.2021 №17488-16534/П-02/8-0800/21.

Оскільки відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті сум пенсії її чоловіка, недоотриманих у зв`язку зі смертю, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача виплатити позивачу такі суми пенсії в розмірі 36912,56 грн.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу положень Закону України «Про судовий збір», інших судових витрат не заявив, у зв`язку з чим розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 259-262, КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлене листом від 14.12.2021 №17488-16534/П-02/8-0800/21, про відмову ОСОБА_1 у виплаті суми пенсії ОСОБА_2 , недоодержаної у зв`язку зі смертю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 недоодержані ОСОБА_2 суми пенсії у розмірі 36 912,56 грн (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять гривень 56 коп.).

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 28.06.2022.

Суддя М.О. Семененко