Справа № 440/11106/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 р. Справа № 440/11106/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. (ухвалене суддею Головко А.Б.) по справі № 440/11106/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (в подальшому ГУПФУ в Полтавській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (в подальшому ГУПФУ в Хмельницькій області), в якому просила: скасувати рішення ГУПФУ в Хмельницькій області від 02.09.2021 р. № 94; зобов`язати ГУПФУ в Полтавській області призначити їй пенсію за віком згідно заяви, поданої 27.08.2021 р., разом з доданими до неї документами, з 30.06.2021 р. та врахувати при її призначенні до страхового стажу, зокрема, період навчання згідно диплому НОМЕР_1 , періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.03.1982 р.: з 01.03.1982 р; по 29.01.1988 р.; з 29.01.1988 р. по 03.03.1989 р.; з 01.04.1989 р. по 04.10.1993 р.; з 03.05.1994 р. по 11.07.1996 р.; з 15.07.1996 р. по 19.04.2001 р.; з 25.05.2001 р. по 05.09.2001 р.; з 01.06.2002 р. по 10.09.2002 р.; з 02.06.2003 р. по 10.09.2003 р. та згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу та свідоцтва про народження дитини НОМЕР_3 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним і скасовано рішення ГУПФУ в Хмельницькій області № 94 від 02.09.2021 р.; зобов`язано ГУПФУ в Хмельницькій області зарахувати позивачці до страхового стажу періоди навчання з 01.09.1978 р. по 05.06.1980 р. та роботи з 01.03.1982 р. по 29.01.1988 р.; з 29.01.1988 р. по 03.03.1989 р.; з 01.04.1989 р. по 04.10.1993 р.; з 03.05.1994 р. по 11.07.1996 р.; з 15.07.1996 р. по 31.05.1999 р.; зобов`язано ГУПФУ в Хмельницькій області призначити позивачці пенсію за віком з 30.06.2021 р.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУПФУ в Хмельницькій області, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 27.08.2021 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. За результатами розгляду вищевказаної заяви рішенням ГУПФУ в Хмельницькій області № 94 від 02.09.2021 р. відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з недостатністю страхового стажу, так як до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 01.03.1982 р., оскільки виправлення дати народження оформлено неналежним чином; період навчання з 01.09.1978 р. по 29.12.1980 р., оскільки в дипломі вказано прізвище ОСОБА_2 , а в свідоцтві про шлюб ОСОБА_3 .

Позивачка, не погодившись із зазначеним рішенням та вважаючи таку відмову протиправною, звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача необґрунтоване та підлягає скасуванню, а пенсію позиваці необхідно призначити з 30.06.2021 р., оскільки до страхового стажу позивачки необхідно зарахувати періоди навчання з 01.09.1978 р. по 05.06.1980 р. та роботи: з 01.03.1982 р. по 29.01.1988 р.; з 29.01.1988 р. по 03.03.1989 р.; з 01.04.1989 р. по 04.10.1993 р.; з 03.05.1994 р. по 11.07.1996 р.; з 15.07.1996 р. по 31.05.1999 р.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції Україні, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ (в подальшому Закон України № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із ст. 2 Закону № 1788-XII, за цим Законом призначаються трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в подальшому Закон України № 1058-IV) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із ст. 26 Закону України № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 24 Закону України № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 62 Закон України № 1788-XI, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до п.п. 1, 2, 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637 (в подальшому Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).

Згідно із п. 2.2 Інструкції № 58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції № 58, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціали) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.13 Інструкції № 58 встановлено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що в трудовій книжці позивачки № НОМЕР_4 від 01.03.1982 р. працівником відділу кадрів МАТ Надія на титульній сторінці зроблений, закріплений печаткою відділу кадрів, запис про виправлення дати народження позивачки з 29.06.1962 р. на 29.06.1961 р.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення в трудовій книжки позивачки в даті її народження не можуть бути підставою для відмови у врахуванні трудового стажу ОСОБА_1 , оскільки вони внесені відповідно до Інструкції № 58 та не впливають на правильність записів про періоди роботи позивачки.

Згідно із записів трудової книжки ОСОБА_1 № НОМЕР_4 від 01.03.1982 р. позивачка працювала: з 01.03.1982 р. по 29.01.1988 р. на Мелітопольському заводі тракторних гідроагрегатів вихователем кімнати школяра; інструктором по роботі з підлітками; з 29.01.1988 р. по 03.03.1989 р. в ДК "Будівельник" треста "Мелітопольмашбуд" керівником гуртка; з 01.04.1989 р. по 04.10.1993 р. в Мелітопольському орендному виробничо-торговому трикотажному об`єднанні керівником клубу; з 03.05.1994 р. по 11.07.1996 р. в МЗАО "Надежда" керівником клубу; з 15.07.1996 р. по 19.04.2001 р. в МАТ "Надія" керівником клубу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що періоди роботи позивачки: з 01.03.1982 р. по 29.01.1988 р.; з 29.01.1988 р. по 03.03.1989 р.; з 01.04.1989 р. по 04.10.1993 р.; з 03.05.1994 р. по 11.07.1996 р.; з 15.07.1996 р. по 31.05.1999 р. підтверджені належним чином та підлягають зарахуванню до трудового стажу ОСОБА_1 , у зв`язку з чим рішення ГУПФУ в Хмельницькій області № 94 від 02.09.2021 р. про відмову в призначенні позивачці пенсії за віком підлягає скасуванню.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, залишає без змін рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ у Хмельницькій області № 94 від 02.09.2021 р. про відмову позивачці у призначенні пенсії за віком та зобов`язання ГУПФУ у Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу позивачки періоди роботи позивачки: з 01.03.1982 р. по 29.01.1988 р.; з 29.01.1988 р. по 03.03.1989 р.; з 01.04.1989 р. по 04.10.1993 р.; з 03.05.1994 р. по 11.07.1996 р.; з 15.07.1996 р. по 31.05.1999 р.

Доводи апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 04.03.2020 р. по справі № 155/1180/17, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки зазначена постанова прийнята Верховним Судом щодо інших правовідносин, так як в ній висловлена позиція щодо неврахування страхового стажу працівникові, у зв`язку з тим, що подана ним трудова книжка не оформлена в установленому порядку, так як в ній відсутній завірений печаткою роботодавця запис про певний період роботи працівника, а не щодо наявних в трудовий книжці виправлень дати народження працівника, які внесені із дотриманням Інструкції № 58.

Щодо позовної вимоги про необхідність врахування пенсійним органом періоду навчання позивачки з 01.09.1978 р. по 05.06.1980 р. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ч. 4 ст. 24 Закону України № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закон України № 1788-XI, до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Судовим розглядом встановлено, що відповідачем відмовлено в зарахуванні до трудового стажу ОСОБА_1 періоду її навчання з 01.09.1978 р. по 29.12.1980 р., оскільки в дипломі НОМЕР_1 від 29.12.1980 р. вказано прізвище ОСОБА_2 , а в свідоцтві про шлюб, наданому позивачкою вказано ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в цій частині, фактично встановив факт належності позивачці диплому про навчання НОМЕР_1 від 29.12.1980 р., незважаючи на те, що прізвище в цьому дипломі не збігається з дівочим прізвищем позивачки, вказаному в витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, а відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, факт належності правовстановлюючих документів може встановлюватися в цивільному судочинстві в порядку окремого провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає передчасним висновок суду першої інстанції, що періоди навчання з 01.09.1978 р. по 29.12.1980 р., згідно диплому НОМЕР_1 від 29.12.1980 р., підлягають зарахуванню до трудового стажу позивачки, оскільки цей висновок зроблено судом за відсутності належного та допустимого доказу, що підтверджує належність цього диплому саме позивачці, а не іншій особі.

Щодо зобов`язання ГУПФУ в Хмельницькій області призначити позивачці пенсію за віком з 30.06.2021 р. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

В юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Статтею 58 Закону України № 1058-ІV встановлено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічні висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 10.04.2018 р. по справі № 348/2160/15-а.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту прав позивачки в спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 27.08.2021 р. про призначення пенсії.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивачки періоди навчання з 01.09.1978 р. по 05.06.1980 р. з прийняттям в цій частині постанови про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог, а також скасувати це рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання ГУПФУ в Хмельницькій області призначити позивачці пенсію за віком з 30.06.2021 р. з прийняттям в цій частині постанови про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 27.08.2021 р. про призначення пенсії.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. по справі № 440/11106/21 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1978 р. по 05.06.1980 р.

Прийняти в цій частині постанову, якою відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. по справі № 440/11106/21 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.06.2021 р.

Прийняти в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 27.08.2021 р.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 р. по справі № 440/11106/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін