Справа № 560/17008/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17008/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

27 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у перерахунку "перехід на пенсію за іншим законом" ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 року № 211/03.15-24;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період роботи в органах місцевого самоврядування з 27 вересня 1985 року по 03 грудня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ з 02 жовтня 2021 року у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках Теофіпольської селищної ради від 19 жовтня 2021 року № 2003/02-40, № 2004/02-40 та №2005/02-40.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористалась та не подала відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 23 травня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 2017 року та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-VІ (далі Закон № 1058-VІ).

19 жовтня 2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо переведення на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ (далі Закон № 889-VІІІ).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №211/03.15-24 від 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію за віком, у зв`язку з відсутністю стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Листом від 09.11.2021 року № 145806 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивачку про рішення від 20.10.2021 року, а також зазначило, що згідно з відомостями трудової книжки позивачки, вона з 27.09.1985 року по 31.07.2002 року працювала бухгалтером Ординецької сільської ради. Інформація щодо прийняття присяги державного службовця та присвоєння рангу державного службовця на цій посаді відсутня. З 01.08.2002 року позивачку призначено на посаду спеціаліста ІІ категорії Ординецької сільської ради, прийнята присяга та присвоєно 15 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування. Періоди роботи в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 року не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону № 889-VIII, відповідно не враховується заробітна плата за роботу в органах місцевого самоврядування.

Вважаючи дії відповідачів протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, визначаються Законом України Про державну службу № 889-VІІІ від 10 грудня 2015 року, який набрав чинності 01 травня 2016 року (далі Закон № 889-VІІІ).

Відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Починаючи з 28 грудня 1993 року (дати набрання чинності Законом України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року) і до 01 травня 2016 року (дати набрання чинності Закону № 889-VІІІ), визначення загальних засад діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, регулювалося Законом України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (далі Закон № 3723-ХІІ).

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, передбачені розділом ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VІІІ з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Згідно із частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року стажу державної служби, визначеного пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що підставою для відмови в задоволенні заяви позивача було те, що позивачу до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, не зараховано період роботи в органах місцевого самоврядування, а тому у останньої відсутній стаж державної служби.

Також листом від 09.11.2021 року № 145806 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило, що згідно з відомостями трудової книжки позивачки вона з 27.09.1985 року по 31.07.2002 року працювала бухгалтером Ординецької сільської ради. Інформація щодо прийняття присяги державного службовця та присвоєння рангу державного службовця на цій посаді відсутня. З 01.08.2002 позивачку призначено на посаду спеціаліста ІІ категорії Ординецької сільської ради, прийнята присяга та присвоєно 15 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування. Періоди роботи в органах місцевого самоврядування після 04.07.2001 року не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону № 889-VIII, відповідно не враховується заробітна плата за роботу в органах місцевого самоврядування.

Отже, відповідач не зарахував до стажу державної служби позивача періоди роботи з 27.09.1985 року по 31.07.2002 року на посаді бухгалтера, з 01.08.2002 року по 19.07.2006 року на посаді спеціаліста ІІ категорії по веденню бухгалтерського обліку, з 19.07.2006 року по 10.11.2015 року на посаді головного бухгалтера сільської ради, з 10.11.2015 року по 03.12.2020 року на посаді Ординецького сільського голови.

У частині періодів роботи позивача, які підлягають зарахуванню до стажу державної служби, суд зазначає, що статтею 46 Закону № 889-VII визначені особливості стажу державної служби, а саме - у частині другій зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Відповідно до матеріалів справи позивачка у періоди з 27 вересня 1985 року по 01 серпня 2002 року та з 19 липня 2006 року по 10 листопада 2015 року перебувала на посаді бухгалтера (головного бухгалтера) Ординецької сільської ради.

Статтею 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування встановлено класифікацію посад в органах місцевого самоврядування 7 категорій посад. Віднесення інших посад органів місцевого самоврядування, не зазначених у цій статті, до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням керівників відповідних органів місцевого самоврядування.

Посада бухгалтера (головного бухгалтера) сільської ради у вищезазначеній статті не віднесена до жодної із категорій посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах: в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України Про віднесення посад органів місцевого самоврядування до відповідних категорій посад від 04 червня 2008 року № 794-р (далі - Розпорядження № 794-р) віднесено посаду головного бухгалтера виконавчого органу сільської, селищної, міської (міста районного значення) ради до сьомої категорії посад органів місцевого самоврядування.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 27 вересня 1985 року по 01 серпня 2002 року та з 19 липня 2006 року по 04 червня 2008 року на посаді бухгалтера (головного бухгалтера) Ординецької сільської ради не може бути зараховано до стажу державної служби, оскільки посада бухгалтера (головного бухгалтера) була в установленому порядку віднесена до відповідних категорій посад в органах місцевого самоврядування лише з 04 червня 2008 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що період роботи позивача з 04 червня 2008 року по 10 листопада 2015 року на посаді головного бухгалтера підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Разом із тим, посада спеціаліста апарату виконкому сільської ради, на якій позивач перебувала у період з 01 серпня 2002 року по 19 липня 2006 року була віднесена до сьомої категорії посад державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.94 року № 239.

Тому, вказаний період також підлягає зарахуванню ОСОБА_1 до стажу державної служби (служби в органах місцевого самоврядування).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, з 10 листопада 2015 року позивач обрана головою Ординецької сільської ради і перебувала на ній до 03 грудня 2020 року, що підтверджується відомостями трудової книжки позивачки, однак вказаний період відповідачем не враховано в стаж роботи позивача

Суд звертає увагу, що статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлено, що до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для зарахування періоду роботи позивача з 10 листопада 2015 року по 03 грудня 2020 року в органах місцевого самоврядування на посаді сільського голови до стажу державної служби.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що дія Закону України "Про державну службу" не поширюється на посадових осіб органу місцевого самоврядування, оскільки зарахування державної служби до стажу роботи (відповідне питання в контексті спірних правовідносин врегульоване положеннями, зокрема, пунктів 10 та 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII) не є тотожним поняттю та статусу державного службовця, а згідно з положеннями статті 3 Закону № 889 такий регулює саме відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Вказане узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 825/1453/18.

З огляду на вищенаведені обставини та правові норми чинного законодавства, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що періоди роботи ОСОБА_1 з 04 червня 2008 року по 10 листопада 2015 року на посаді бухгалтера (головного бухгалтера), з 01 серпня 2002 року по 19 липня 2006 року на посаді спеціаліста апарату виконкому сільської ради та з 10 листопада 2015 року по 03 грудня 2020 року на посаді Ординецького сільського голови необхідно зарахувати до стажу державної служби позивача

Враховуючи, що вказані періоди підлягають зарахуванню до спеціального стажу позивачки, що загалом складає понад 10 років, враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивачка працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, на момент звернення із заявою досягла 60 років, повний страховий стаж дорівнює понад 40 років, суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

У зв`язку з чим, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у переході з одного виду пенсії на інший є протиправним та підлягає скасуванню.

Аналізуючи доводи апелянта стосовно відсутності підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ з 02 жовтня 2021 року у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках Теофіпольської селищної ради від 19 жовтня 2021 року № 2003/02-40, № 2004/02-40 та № 2005/02-40, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки, позивач із заявою про переведення на пенсію за віком звернулась до пенсійного органу 19 жовтня 2021 року, а не 02 жовтня 2021 року, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись саме з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 19 жовтня 2021 року.

Також суд звертає увагу на те, що за змістом рішення Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у зразковій справі №8 22/524/18 належним способом захисту прав позивача у таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що правильним способом захисту прав позивача буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ з 19 жовтня 2021 року у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідці Теофіпольської селищної ради від 19 жовтня 2021 року № 2003/02-40 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.