Справа № 400/9282/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/9282/21
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2021 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом в якому просила стягнути з громадянина ОСОБА_1 завдану державі матеріальну шкоду в сумі 27 071,49 грн.

Обґрунтування позову зводиться до того, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді командира взводу забезпечення роти матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1, як матеріально-відповідальна особа, завдав шкоди державі, в особі Військової частини НОМЕР_1, шляхом втрати майна в період здійснення ним повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій військовослужбовця.

За поясненнями Військової частини НОМЕР_1, 22.06.2021 ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас, у зв`язку із закінченням строку контракту. На день звільнення з військової служби, за останнім, рахуються нестягнені збитки в сумі 27 071,49 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, позов Військової частини НОМЕР_1 задоволено.

Суд стягнув із ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 завдану державі матеріальну шкоду в сумі 27 071,49 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що наказами командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2021 №165 «Про результати проведення службового розслідування, призначеного наказом від 16.03.2021 №115» та від 18.06.2021 №288 «Про результати проведення службового розслідування» ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму 32 854,58 грн.

На день звільнення з військової служби, за ОСОБА_1 наявні нестягнені збитки в сумі 27 071,49 грн.

Ураховуючи, що відповідач займав посаду, яка пов`язана з відповідальністю за втрату або пошкодження довіреного йому майна та доведеністю його вини, проведеними службовими розслідуваннями у зникненні майна, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову та стягнув з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 завдану державі матеріальну шкоду.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове -про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що умовами притягнення до повної матеріальної відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка, бездіяльність щодо незабезпечення зберігання майна.

Водночас, скаржник стверджує, що в акті службового розслідування не доведений причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, тому будь-які його дії або бездіяльність не могли стати передумовою для нестачі військового майна.

Скаржник вважає, що в акті службового розслідування його вина в завданні шкоди у формі умислу не конкретизована.

Таким чином, підсумовуючи, скаржник вважає, що склад правопорушення відсутній, оскільки відсутня його об`єктивна та суб`єктивна сторона. Відсутній причинний зв`язок між бездіяльністю або діями та нестачею майна.

Позивач, скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, вказує про її необґрунтованість та просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позиція Військової частини НОМЕР_1, яка відображена у відзиві на апеляцію, співпадає з позицією суду першої інстанції.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 25.06.2018 по 22.06.2021 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира взводу забезпечення роти матеріального забезпечення.

У період проходження військової служби, ОСОБА_1 отримував автомобільне майно з метою використання за призначенням.

У березні 2021 року, під час перевірки списання майна автомобільної служби, виданого ОСОБА_1 , виявилась відсутність наступного майна:

- акумуляторна батарея 6 СТ-90 - 2 шт.;

- шина мод. ИД - 304 У2/У4 МАЗ - 7 к-т.

За даним фактом розпочато службове розслідування, про що видано наказ від 16.03.2021 № 115.

За результатом проведення службового розслідування, складено акт від 02.04.2021 в якому зазначено, що військовослужбовець ОСОБА_1 отримував автомобільне майно з метою проведення ремонту техніки. У своїх поясненнях ОСОБА_1 підтвердив отримання майна з автомобільного складу, але не зміг представити майно чи документи, що підтверджували б його списання, передачу, закладку тощо.

Згідно довідки-розрахунку вартість військового майна автомобільної служби, яке було втрачене ОСОБА_1 , складає 20 422,88 грн.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2021 №165 «Про результати проведення службового розслідування призначеного наказом командира №115 від 16.03.2021» ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності та наказано, відповідно до довідки-розрахунку, стягнути з нього кошти на користь Держави.

Даний наказ ОСОБА_1 не оскаржував.

Далі, у червні 2021 року військовослужбовець ОСОБА_1 здійснив закладку акумуляторних батарей ІІ категорії та вилучив V категорію.

Після проведення закладення, на склад автомобільного майна батареї V категорії не здав.

У зв`язку з цим, за даним фактом призначено службове розслідування, про що видано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2021 № 234.

За результатом проведення службового розслідування, складено акт від 18.06.2021 в якому зазначено, що ОСОБА_1 проводив заміну акумуляторних батарей на військовій техніці. Водночас, вилучені батареї 5-ї категорії, останній представити не зміг, пояснення щодо відсутності військового майна надавати відмовився.

Згідно довідки-розрахунку вартість військового майна автомобільної служби, яке було втрачене ОСОБА_1 , складає 12 431,70 грн.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2021 №288 «Про результати проведення службового розслідування» ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності та наказано, відповідно до довідки-розрахунку, стягнути кошти з нього на користь держави.

Даний наказ ОСОБА_1 не оскаржував.

22.06.2021, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №122, старшого прапорщика ОСОБА_1 командира взводу забезпечення роти матеріального забезпечення, звільнено в запас наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 09.06.2021 №25-РС, з військової служби у запас (у зв`язку із закінченням строку контракту).

На день звільнення позивача з військової служби, з нього були стягнені збитки в сумі 5 783,09 грн. Однак, залишок нестягнених збитків в сумі 27 071,49 грн. рахуються за позивачем.

У зв`язку з цим, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з даним позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для її задоволення, з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 свідчать про те, що він не заперечує факт нестачі деталей та приладів автомобільної техніки, яка була закріплена за ним. Водночас, ОСОБА_1 вважає, що відсутній причинний зв`язок між виявленими порушеннями та його протиправними діями.

Надаючи оцінку таким доводам апеляції, колегія суддів виходить з такого.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до ст.11 Статуту внутрішньої служби, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту внутрішньої служби).

Згідно із ст.26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 119 Статуту внутрішньої служби командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).

Згідно з п. 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир взводу (групи, башти) зобов`язаний:

підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності;

проводити з особовим складом взводу (групи, башти) заняття з бойової підготовки і керувати навчанням рядового складу, що проводять командири відділень (старшини команд), вести облік бойової підготовки взводу (групи, башти);

знати тактику дій взводу в різних видах бою, управляти взводом (групою, баштою) під час виконання бойових завдань;

досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність;

постійно вдосконалювати свої фахові й методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку;

з повагою ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу;

знати військове звання, прізвище, ім`я та по батькові кожного підлеглого, число, місяць і рік народження, віросповідання, ділові та морально-психологічні якості, захоплення, рід занять перед військовою службою, родинний стан, адресу батьків (рідних), успіхи й недоліки на службі, постійно вести індивідуальну роботу з виховання, складати іменний список особового складу взводу (групи, башти);

здійснювати добір кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом на посадах військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу, подавати командирові роти пропозиції щодо кандидатів для вступу до вищих військових навчальних закладів;

виховувати особовий склад взводу (групи, башти) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки й майна взводу (групи, башти);

неухильно стежити за додержанням військовослужбовцями військової дисципліни у взводі (групі, башті), їх зовнішнім виглядом, виконанням правил носіння військової форми одягу, правильним припасуванням спорядження, обмундирування, взуття та за додержанням правил особистої гігієни;

піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань, дбати про їх здоров`я, вживати заходів для його зміцнення; постійно вдосконалювати фізичну тренованість особового складу;

своєчасно доповідати командирові роти (бойової частини) про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу взводу (групи, башти);

періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній повірці у взводі (групі, башті), за розпорядженням командира роти проводити ранкову фізичну зарядку з ротою;

стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності;

готувати особовий склад взводу, озброєння й техніку до виходу на кожне навчання чи заняття, а також перевіряти їх наявність і стан після повернення із занять і навчань;

стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням; перевіряти, щоб після занять, стрільб, навчань у підлеглих не залишалося боєприпасів, гранат, запалів, вибухових речовин.

Загальні підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначені Законом України від 03.10.2019 №160 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон №160).

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (далі - особи).

Відповідно до ст.3 Закону №160 підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

наявність шкоди;

протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

вина особи в завданні шкоди.

Отже, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди. При цьому, обов`язковим є встановлення вини особи у завданні такої шкоди.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону №160 матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Так, матеріали справи свідчать, що за ОСОБА_1 , який перебував на посаді командира взводу забезпечення роти матеріального забезпечення Військової частини НОМЕР_1, рахувалися певні деталі та прилади автомобільної техніки. ОСОБА_1 відповідав за зберігання майна та повинен був забезпечувати збереження його у належному якісному (технічному) стані, виключати можливість втрати.

При цьому, слід також зазначити, що на інше довірене майно ОСОБА_1 відпрацював акти закладки та акти списання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що неправомірні дії ОСОБА_1 та причинний зв`язок між його діями та подією, що трапилась, полягає у його особистій недисциплінованості та упущення вимогливості до себе особисто, що призвело до втрати закріпленого за ним майна. При цьому, вина ОСОБА_1 виражається у формі необережності та недбалого ставлення до виконання службових обов`язків.

До того ж, суд апеляційної інстанції враховує також той факт, що ОСОБА_1 не оскаржував накази Військової частини НОМЕР_1 від 02.04.2021 №165 та від 18.06.2021 №288, якими його притягнуто до повної матеріальної відповідальності та наказано, відповідно до довідки-розрахунку, стягнути кошти з нього на користь Держави.

Понад те, частина збитків в сумі 5 783,09 грн., за період, коли ОСОБА_1 ще перебував на військовій службі, вже була з нього стягнута за рахунок грошового забезпечення та жодних заперечень з цього приводу відповідач не наводить.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є всі підстави, відповідно до статті 316 КАС України, для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Розподіл судових витрат, за результатами апеляційного провадження, відповідно до статті 139 КАС України, не проводиться.

Дана справа була віднесена судом першої інстанції до справ незначної складності та розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 28.06.2022.