Справа № 400/11734/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/11734/21
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по справі № 400/11734/21 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 163 035,20 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2021 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з ФОП ОСОБА_1 в сумі 163 035,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що ФОП ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору в сумі 163 035,20 гривень.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, який надійшов до суду після розгляду справи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 28 грудня 2021 року позов задовольнив.

Стягнув з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) в дохід держави податковий борг у сумі 163035,20 ( сто шістдесят три тисячі тридцять п`ять грн двадцять коп).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовною заявою про стягнення податкового боргу;

- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивачем не надано доказів подання банком АТ «УКРСИББАНК» податкового розрахунку за формою 1-ДФ за IV квартал 2019 року, в якому було би відображено нарахований та виплачений дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу за ознакою доходу - 126 (дохід, отриманий як додаткове благо);

- суд першої інстанції не надав оціни тому, що не можна поєднувати відповідальність перед бюджетом фізичної особи як громадянина із відповідальністю фізичної особи як суб`єкта господарювання;

- матеріали справи не містять відомостей, а позивачем в порушення вимог ч.2 статті 77 КАС України, не надано пояснень чи належних доказів щодо того, які саме суми боргу кредитором було прощено (анульовано) боржнику - тіло кредиту, відсотки та штрафні санкції чи пеню. Також матеріали справи не містять відомостей щодо того, коли саме банком було прощено (анульовано) борг боржнику. У зв`язку з цим неможливо встановити, якими нормами законодавства слід керуватися при врегулюванні спірних відносин - п.«д» пп.164.2.17 п.164.2 статті 164 ПК України у редакції, чинній до чи з 01 січня 2015 року, безпосередньо вказаним пунктом статті 164 ПК України чи п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 зареєстрована в статусі фізичної особи - підприємця, про що 06.12.2005 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис № 0000384. Перебуває на обліку як платник податків та має сплачувати передбачені законодавством податки та збори.

Відповідачем 30.06.2020 до податкового органу подано податкову декларацію за 2019 рік, в якій відповідачем самостійно визначено суму податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за 2019 рік у сумі 152 480,49 грн. податку на доходи та 12 706,71 грн військовий збір.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем рахується податковий борг, який на момент розгляду справи не погашений.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, ПК України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Розглядувані відносини по стягненню податкового боргу регулюються приписами ПК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 якого податковим боргом слід вважати суму узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Право контролюючих органів на звернення до суду з позовом щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини передбачене пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України.

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 вказаної статті).

За правилами п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Вирішуючи наведений спір, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового боргу відповідача складає 163 035,20 грн.

Вказаний борг виник внаслідок самостійно визначеної суми податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за 2019 рік у сумі 152480,49 грн. податку на доходи та 12706,71 грн військовий збір шляхом подачі відповідачкою 30.06.2020 податкової декларації за 2019 рік.

Також зверненню до суду із згаданим позовом передувало скерування на адресу відповідачки податкової вимоги від 01.10.2020 № 97045-51 на суму 163 035,20 грн (а.с.9).

Зазначена податкова вимога отримана ОСОБА_1 22.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення та не заперечується сторонами.

Оскільки вжиті податковим органом заходи не призвели до погашення платником податків вказаного боргу, тому ГУ ДПС в Миколаївській області звернулося із відповідним позовом до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних та обґрунтованих висновків щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Із змісту заявленого ГУ ДПС в Миколаївській області позову слідує, що його предметом є стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_1 податкового боргу в загальному розмірі 163 035,20 грн.

Сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання, відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є податковим боргом.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п.56.11 ст.56 ПК України).

Згідно з пп.«е» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.

За змістом п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Право податкового органу на направлення платнику податків податкової вимоги у разі визначення грошового зобов`язання самим платником податків виникає лише на 11-й день після подання останнім податкової декларації.

Відповідно до пп.1 п.2 Розділу IV Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016р., який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин (втратив чинність з 05.04.2021р. згідно з наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021р. «Про затвердження Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), звітні документи подаються за вибором платника податків, якщо інше не передбачено законодавством, в один із таких способів:

засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;

особисто платником або уповноваженою ним особою;

надсилаються поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення.

Відповідно до п.1 Розділу II цього Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місцем впровадження нових операцій та/або показників.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система органів ДФС після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

В ІКП на дату проведення кожної облікової операції підбиваються підсумки за всіма її графами.

Після рознесення сум до ІКП автоматично проводиться розрахунок пені за правилами, визначеними главою 7 цього розділу, та проведення відповідних операцій щодо нарахування пені в ІКП.

Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган ДФС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, згідно облікових даних ГУ ДПС у Миколаївській області станом на 01.10.2021 за відповідачкою обліковується непогашений податковий борг в загальному розмірі 163 035,20, в тому числі:

Податок на доходи фізичних осіб:

- нараховано згідно податкової декларації про майновий стан та доход № 26804613 від 30.06.2020, строк сплати 30.09.2020, у сумі 152 480,45 грн (часткова сплата 1 986,00 грн) за 2019 рік.

Військовий збір:

- нараховано згідно податкової декларації про майновий стан та доход № 26804613 від 30.06.2020, строк сплати 30.09.2020, у сумі 12 706,71 грн. (часткова сплата 166,00 грн.) за 2019 рік.

Розмір податкового боргу стверджується розрахунком податкової заборгованості (а.с.6), даними облікової картки платника податків по вказаних платежах (а.с. 7,8), копією декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік (а.с.10-11), даними про банківські рахунки (а.с.12).

Колегія суддів зазначає, що під час судового розгляду справи відповідачем не представлено будь-яких переконливих доказів щодо помилковості самостійного декларування спірної суми податкового зобов`язання, останнім не спростовано правильності нарахування розглядуваної суми боргу.

Також суду не надано доказів оскарження в адміністративному чи у судовому порядку винесеної податкової вимоги, інших документів, які б мали вплив на визначення податкового боргу, внесення змін до податкової звітності тощо.

Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Отже, при винесенні рішення по справі колегія суддів враховує, що наведені грошові зобов`язання є самостійно узгодженими, а відтак останні правомірно покладені в основу визначення податкового боргу платника податків.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 КАС України).

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у відповідачки податкового боргу у вказаній сумі, доказів погашення якого останньою на час розгляду справи в суді першої інстанції не представлено.

Доводи апеляційної скарги.

Посилання апелянта на пропуск строку звернення до суду з позовною заявою про стягнення податкового боргу колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що відповідно пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Тобто, обчислення строку починається з дня надсилання(вручення) платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 102.4. статті 102 ПК України - у разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

За нормами статті 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Верховний Суд аналізуючи наведені вище норми права в постанові від 25 лютого 2020 року у справі №1340/5767/18 (адміністративне провадження №К/9901/25029/19), висловив думку, що положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95 і пункту 102.4 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції не надав оціни тому, що не можна поєднувати відповідальність перед бюджетом фізичної особи як громадянина із відповідальністю фізичної особи як суб`єкта господарювання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки податкова вимога ДПС містить посилання на загальну суму податкового боргу платника податків, чого, з урахуванням самостійного визначення ФОП ОСОБА_1 суми податку, яка підлягала нарахуванню та сплаті в бюджет за 2019 рік, абсолютно достатньо для розуміння сутності вчиненого порушення, при цьому ФОП не було зазначено про таке не розуміння та не надано доказів оскарження податкової вимоги від 01.10.2020 № 97045-51.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Ураховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін не має, оскільки апеляційним судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по справі № 400/11734/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.