Справа № 500/2186/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2186/22

28 червня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлену листом № 1900-0207-8/2661 від 25.01.2022 року про відмову у призначенні позивачу ОСОБА_1 пенсії по віку та зарахування до його страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, в. с. Яблунів та с. Сухостав згідно архівних довідок № 324 від 19.02.2018 року, № 325 від 19.02.2018 року, №326 від 19.02.2018 року, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу ОСОБА_1 до його страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, в. с. Яблунів та с. Сухостав згідно архівних довідок №324 від 19.02.2018 року, №325 від 19.02.2018 року, №326 від 19.02.2018 року, та призначити пенсію по віку і провести перерахунок пенсії з моменту його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області 20 січня 2022 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком протиправним, оскільки згідно поданих ним документів, а саме трудової книжки, відповідних довідок повністю підтверджується факт його роботи в колгоспі та селянській спілці, що і слугувало підставою звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 25.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній праві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю та зазначив наступне. В архівній довідці про заробітну плату №326 від 19.02.2018, архівній виписці №325 від 19.02.2018, архівній довідці про трудовий стаж №324 від 19.02.2018, виданих Гусятинським трудовим архівом та наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії про роботу в колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, наведено інформацію про роботу « ОСОБА_1 .», що не відповідає паспортним даним позивача. Таким чином, вважає, що загальний страховий стаж позивача, підтверджений належними документами, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 21 рік 03 місяці 01 день. Просить врахувати, що згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Отже, на думку відповідача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо непризначення позивачу пенсії за віком повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Частиною п`ятою ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

У відповідь на звернення позивача щодо призначення пенсії за віком (зареєстроване 20.01.2021), Відділ обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України листом від 25.01.2022 №1900-0207-8/2661 повідомив позивача про прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. В даному листі зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи по архівній довідці №325 від 19.02.2018 з причин не співпадіння ПІБ ( ОСОБА_1 .) з паспортними даними ОСОБА_1 . Додатково вказано про те, що за наявними документами особа набуде право на отримання пенсійної виплати з 14.12.2024 або раніше за умови набуття необхідного страхового стажу, про що має бути подано заяву.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, оформленою листом, щодо призначення пенсії за віком, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі, Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі, Закон №1058).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058).

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Водночас, відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.

Відповідно до пункту 2 Основних положень трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно пункту 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людино-днів ділиться на 25,4.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , з 16.04.1985 позивач прийнятий на роботу в колгосп ім.Шевченка заступником завідуючого свинокомплексом, та з 01.04.2000 звільнений у зв`язку з переведенням.

У відповідності до архівної довідки про трудовий стаж від 19.02.2018 №324, у документах архівного фонду ТзОВ ім. Шевченка с.Яблунів с.Сухостав Гусятинського району містяться відомості про роботу ОСОБА_1 (так у документах), 1961 року народження, у колгоспі ім.Шевченка, селянській спілці ім.Шевченка, ТзОВ ім.Шевченка с.Яблунів с.Сухостав Гусятинського району з квітня 1985 року по березень 2000 року.

З архівної виписки від 19.02.2018 №325 вбачається виконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві позивачем, зокрема: за 1985 рік - 238 відпрацьованих людиноднів за рік з 230 встановленого мінімуму людиноднів, за 1986 рік - 324 відпрацьованих людиноднів за рік з 230 встановленого мінімуму людиноднів, за 1987 рік - 308 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1988 рік - 307 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1989 рік - 308 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1990 рік - 306 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1991 рік - 306 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1992 рік - 300 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1993 рік - 320 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1994 рік - 301 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1995 рік - 300 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1996 рік - 305 відпрацьованих людиноднів за рік з 240 встановленого мінімуму людиноднів, за 1997 рік - 305 відпрацьованих людиноднів за рік з - встановленого мінімуму людиноднів, за 1998 рік - 315 відпрацьованих людиноднів за рік з - встановленого мінімуму людиноднів, за 1999 рік - 183 відпрацьованих людиноднів за рік з - встановленого мінімуму людиноднів, за 2000 рік - 19 відпрацьованих людиноднів за рік.

Також, як вбачається з архівної довідки про заробітну плату від 19.02.2018 №326, у документах архівного фонду ТзОВ ім.Шевченка с.Яблунів с.Сухостав Гусятинського району значиться заробітна плата ОСОБА_1 (так у документах) у колгоспі ім.Шевченка с.Яблунів с.Сухостав Гусятинського району за 1987, 1988, 1989, 1990, 1991 роки.

Отже, суд вважає, що надані позивачем документи підтверджують обставини виробітку встановленого у господарстві мінімуму трудової участі за період з квітня 1985 року по березень 2000 року.

Разом з тим, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу відповідача на тому, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, що в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

З наведеного мотиву, суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача стосовно того, що в архівних довідках про роботу в колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка наведено інформацію про роботу « ОСОБА_1 .», що не відповідає паспортним даним позивача.

Частиною четвертою ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною першою та другою ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, в. с. Яблунів та с. Сухостав з квітня 1985 року по березень 2000 року, та повторно розглянути заяву позивача, зареєстровану 20.01.2021 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в порядку, передбаченому частиною третьою ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, оформлене листом від 25.01.2022 №1900-0207-8/2661.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Шевченка, селянській спілці ім. Шевченка, ТзОВ ім. Шевченка, в. с. Яблунів та с. Сухостав з квітня 1985 року по березень 2000 року, та повторно розглянути заяву позивача, зареєстровану 20.01.2021 про призначення пенсії за віком, прийнявши відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскільки головуюча суддя перебувала у відпустці в період з 14.06.2022 по 27.06.2022, повний текст рішення складено та підписано у перший робочий день 28.06.2022.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: с.Яблунів, Чортківський район, Тернопільська область,48265 РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.