Справа № 380/16568/21
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

справа №380/16568/21

провадження № П/380/16772/21

зал судових засідань № 12

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Яцишин І.А.,

за участю:

представника позивача Яценка С.А.,

представника відповідачів Білоуса А.Т,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач, ФОП ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) (далі відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 19 квітня 2021 року №.

Позивач вважає оскаржуване рішення відповідача протиправним, оскільки висновки податкового органу, на підставі яких воно прийняте, є необґрунтованими. Працівниками податкового органу не було встановлено власника металевої ємності, з якої була здійснена заправка дизельним пальним автомобіля працівників ГУ ДПС у Львівській області та не було встановлено власника дизельного пального. Також, під час проведення фактичної перевірки працівниками податкового органу не були використані/перевірені первинні бухгалтерські документи ФОП ОСОБА_2 щодо придбання та використання ним дизельного пального та не були здійснені заміри залишків дизельного пального в металевій ємності. Позивач вказує, що він як фізична особа-підприємець дизельне пальне протягом квітня 2020 - квітня 2021 років не придбавав і в його резервуарі пальне було відсутнє. Відповідно, як фізична особа-підприємець, не міг заправити автомобіль працівників ГУ ДПС у Львівській області власним дизельним пальним.

Позивач зазначає, що відповідно до договору оренди нежитлового приміщення від 02.01.2021 частину нежитлового приміщення площею 20 кв.м. та розміщену в ньому металеву ємність для зберігання пального орендує Мале приватне виробничо-комерційне підприємство «Хева і К». Вказує, що 31 березня 2021 року він здійснив заправку автомобіля працівників ГУ ДІІС у Львівській області дизельним пальним, яке належить МПВКП «Хева і К» в кількості 52,17 л вартістю 23 грн. за літр на суму 1200 гри. з металевої ємності, яку орендує МПВКП «Хева і К».

Крім того позивач вказує, що разова заправка автомобіля не є торговельною діяльністю, тобто систематичною та з метою отримання прибутку, що свідчить про відсутність підстав для застосування штрафу у розмірі 500000,00 грн.

Таким чином, оскільки під час проведення фактичної перевірки не був встановлений факт реалізації ним власного дизельного пального, то у ГУ ДПС у Львівській області були відсутні правові підстави для застосування штрафу у розмірі 500000 грн. за реалізацію пального без ліцензії.

Ухвалою від 04.10.2021 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач 07.12.2021 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що ГУ ДПС у Львівській області на підставі направлень за №№ 3596 та 3597 на проведення фактичної перевірки від 31.03.2021 проведено фактичну перевірку діяльності ФОП ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 за результатами якої складено акт від 02.04.2021 за №7486/13/09/РРО/ НОМЕР_1 . За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.04.2021 за №, згідно з яким до позивача застосована фінансова санкція на суму 500000 грн. за реалізацію пального без наявності відповідної ліцензії. Зазначає, що 31.03.2021 позивачем особисто було здійснено заправку дизельним паливом автомобіля працівників ГУ ДПС у Львівській області у кількості 52.17 літрів на загальну суму 1200,0грн. за адресою : м.Дрогобич, вул.Данила Галицького, 7, тобто в місці, яке вказано в ліцензії, як місце зберігання палива для власних потреб. Даний факт позивачем не заперечується.

Окрім цього, відповідач вважає, що посилання Позивача на той факт, що дизельне паливо нібито належало МПВКП «Хева і К» не підтверджується документально, оскільки позивачем до позовної заяви надано лише договір оренди нежитлового приміщення від 02.01.2021 за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому, зберігання пального та його реалізація відбулися за адресою: АДРЕСА_2 . Відтак, вказує, що надані до позовної заяви додатки не спростовують факту реалізації пального та відсутності останнього в залишках відповідно до бухгалтерського обліку, як і не підтверджують того факту, що реалізоване пальне належало МПВКП «Хева і К» .

У зв`язку з наведеним вважає, що до позивача правомірно застосовано штрафні санкції відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» в розмірі 500000 гривень.

Ухвалою від 23.02.2022 суд витребував для долучення до матеріалів справи від Головного управління ДПС у Львівській області належним чином завірені копії направлення на проведення фактичної перевірки, наказ про проведення фактичної перевірки, належної якості копію акту фактичної перевірки від 02.04.2021 №7486/13/09/РРО/ НОМЕР_1 та копії акцизних накладних по ФОП ОСОБА_2 та МПВКП «Хева і К» за період з 2020 по 2021 рік.

На виконання вимог ухвали представником відповідача 08.04.2022 долучено витребувані судом докази.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Просив суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області, основний вид діяльності технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (КВЕД 45.20).

На підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 17.03.2021 № 975-ПП та направлень від 31.03.2021 № 3596, 3597 посадовими особами відповідача 31.03.2021 проведена перевірка господарської одиниці, що розташована за адресою АДРЕСА_3 в суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 .

За результатами вказаної перевірки складено акт від 02.04.2021 за №7486/13/09/РРО/ НОМЕР_1 (далі - Акт перевірки).

Перевіркою встановлено, що 31.03.2021 о 10:27 год. ФОП ОСОБА_2 проведено реалізацію пального (дизельне паливо) в кількості 52.17 літрів вартістю 23,00 грн за 1 літр безпосередньо в бак автомобіля Фольксваген Пасат з дизельним двигуном. Розрахункову операцію на суму 1200,0грн проведено на об`єкті фактичної перевірки (місце зберігання пального, яке належить ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ) з металевої ємності через вимірювальний прилад.

Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним ФОП ОСОБА_2 період дії якої підпадає на дату продажу пального, а саме 31.03.2021 відсутня.

Згідно з висновками акту перевірки позивачем, серед іншого, порушено вимоги ч.1, ч.20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії.

На підставі таких висновків акту перевірки ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № від 19.04.2021, згідно з яким на підставі п.п. 54.3.3 п.54.3 ст.54 та абз.24 ч.2 ст.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» за порушення вимог ч.1 та ч.20 ст. 15 цього закону застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 500000,00 грн.

Позивач, вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-BP, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 481/95-BP).

Суд встановив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем за порушення позивачем вимог ч.1 та ч.20 Закону №481/95-ВР.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №481/95-ВР, імпорт, експорт алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності без наявності ліцензії. Оптова торгівля на території України алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється за наявності у суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності ліцензії на оптову торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах. Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

З матеріалів справи суд встановив, що в позивача на момент перевірки була чинна ліцензія на право зберігання пального №2000411 від 05.03.2020. Ця обставина не заперечується сторонами.

Відповідачем в акті перевірки не вказано, в чому саме полягало порушення позивачем вимог ч.1 ст.15 Закону № 481/95-BP.

Згідно з ч. 20 ст. 15 Закону № 481/95-BP, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання (у тому числі іноземних суб`єктах господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування (ч.1 ст.1 Закону № 481/95-BP).

Таким чином, відповідачем застосовано до позивача штрафну санкцію на підставі висновків акту перевірки про продаж позивачем пального без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Відповідальність за порушення норм закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального передбачена ст.17 Закону № 481/95-BP.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії в розмірі 250000,00 грн.

Як вже зазначалось вище, перевіркою встановлено, що позивачем 31.03.2021 було продано посадовим особам відповідача дизельне паливо в кількості 52,17 літрів вартістю 23,00 грн за 1 літр безпосередньо в бак автомобіля Фольксваген Пасат на загальну суму 1200,00 грн, що підтверджується актом перевірки та не заперечується сторонами.

Спірним у цій справі є власник пального та резервуара, з якого відбувалась заправка автомобіля.

Даючи оцінку висновкам акту перевірки та доводам сторін по суті спору суд враховує таке.

У позивача наявна ліцензія на право зберігання пального №2000411 від 05.03.2020 терміном дії до 05.03.2025, в якій вказано місце зберігання пального: АДРЕСА_3 . Загальна місткість резервуару, що використовується для зберігання пального 14 000 літрів.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення Б/Н від 02.01.2021 ФОП ОСОБА_2 передав, а МПВКП «Хева і К» прийняло у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_3 загальною площею 20 кв.м. для розміщення та обслуговування цистерни.

МПВКП «Хева і К» 15.02.2021 отримало ліцензію №2100035 на право зберігання пального за адресою: АДРЕСА_3 . Загальна місткість резервуару, що використовується для зберігання пального 10 000 літрів.

Таким чином суд встановив, що за адресою: АДРЕСА_3 розміщено декілька резервуарів для зберігання пального, місткістю 14 000 та 10 000 літрів.

Позивачем не надано суду доказів того, що резервуар, з якого відбувалась заправка автомобіля посадових осіб відповідача, перебуває в користуванні МПВКП «Хева і К» і це пальне належить саме цьому підприємству. Так само як і відповідачем в акті перевірки не вказано, що заправка автомобіля відбувалась з резервуара об`ємом 14 000 літрів пальним, що належить позивачу.

Таким чином, сторонами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо власника резервуара, з якого відбувалась заправка автомобіля в ході фактичної перевірки, та власника пального.

В той же час суд враховує, що розмір штрафної санкції, який передбачений у ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії, становить 250000,00 грн.

Однак, оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням відповідачем застосовано до позивача штрафну санкцію в розмірі 500 000 грн, що суперечить вказаній нормі Закону.

Частиною другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті вищенаведених норм, суд приходить висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення відповідача від 19.04.2021 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) не відповідає критеріям правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, наведеним у ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, так як прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд також враховує, що за результатами перевірки посадовими особами відповідача складено також протокол про адміністративне правопорушення відносно ФОП ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 164 КУпАП серії ГУ ЛВ №004671 від 31.03.2021, який скеровано для розгляду до Дрогобицького міськрайонного суду львівської області.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.05.2021 у справі № 442/3197/21 закрито провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім цього суд зазначає, що відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п.80.10 ст. 80 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Частиною 86.5 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Суд встановив, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_2 проведена 31.03.2021, однак акт перевірки складено, зареєстровано та підписано посадовими особами відповідача лише 02.04.2021, тобто з порушенням зазначених вище норм Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 19.04.2021 №, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 500000,00 грн за здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії, винесено відповідачем без дотримання вимог закону, а тому є наявними правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню повністю.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, який в силу ч. 1 ст. 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 19.04.2021 № на суму 500000,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, вул. Стрийська, 35, м.Львів, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складене та підписане 27.06.2022.

Суддя Р.І. Кузан