Справа № 640/26556/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Федотова І.В., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Служби безпеки України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Служби безпеки України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо включення до розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, під час звільнення ОСОБА_1 вартості майна встановленого довідкою від 18 вересня 2017 року №94 на виплату грошової компенсації замість речового майна належного у 2007-2016 роках і розрахованого відповідно до "Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних сил та інших формувань у мирний час" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444;

- зобов`язати Службу безпеки України провести перерахунок та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 (яка зазначена у довідці від 18 вересня 2017 року №94 на виплату грошової компенсації замість речового майна) відповідно до "Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178, станом на 01 січня 2019 року із компенсацією податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо не включення до розрахунків грошової компенсації вартості за неотримане речове майно під час звільнення ОСОБА_1 речового майна згідно п.п. 28-31, 33-35, 38-49, 51-70 атестату від 04 жовтня 2019 року №5 на речове майно (спеціальне обмундирування);

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно під час звільнення ОСОБА_1 речового майна згідно п.п. 28-31, 33-35, 38-49, 51-70 атестату від 04 жовтня 2019 року №5 на речове майно (спеціальне обмундирування), станом на 01 січня 2019 року з компенсацією податків та зборів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час";

- зобов`язано Службу безпеки України провести перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" станом на 01 січня 2019 року;

- у задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки відповідача не повідомлено про відкриття провадження у справі.

Додатково зазначив, що відповідно до платіжного доручення від 30 жовтня 2019 року №284 на картковий рахунок позивача перераховано належну компенсацію за речове майно в сумі 56 006,86 грн., яка нарахована відповідно до довідки про вартість грошового майна №3, до якої включені суми залишкової вартості за неотримані предмети речового майна за нормами, що були затверджені постановою Кабінету міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444, згідно з довідкою №94.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що відповіддю штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 06 серпня 2020 року №33/3-Т-1022/138 підтверджено, що майно (зазначене в тому числі в п.п. 28-31, 33-35, 38-49, 51-70) в атестаті №5 належить позивачу за нормами №2 "забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців СБУ" та №6 "Забезпечення предметами польової форми одягу та засобами (предметами) підтримання боєздатності (життєдіяльності) військовослужбовців СБУ" затвердженими наказами ЦУ СБУ від 10 листопада 2016 року №585.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, наказом Служби безпеки України від 26 вересня 2019 № 1287-ОС полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу з 27 вересня 2019 року.

Зазначеним наказом передбачено виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в розмірі 56 859,76 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви у день звільнення розрахунок з позивачем не здійснено, про нараховані суми, належні йому при звільненні письмово не повідомлено, атестат на речове майно - не надано.

Позивач звернувся до Служби безпеки України із листом від 24 березня 2020 року, в якому просив відповідача перерахувати розмір компенсації за неотримане речове майно та здійснити остаточний розрахунок.

Фінансово-економічне управління Служба безпеки України листом від 21 квітня 2020 року № 21/3/1-Т-23/5 на звернення позивача запропонувало звернутися з питанням виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за місцем останнього проходження військової служби, де позивач перебував на грошовому забезпеченні.

Листом від 05 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із проханням здійснити документальний перерахунок вартості за неотримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 01 січня 2019 року.

Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України листом від 01 липня 2020 року № 21/3/1-Т-30/5 відмовлено ОСОБА_1 у такому перерахунку. Зокрема зазначило, що проведення остаточних розрахунків за неотримане речове майно, яке було їм належне до березня 2016 включно, здійснюється згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час". Здійснювати перерахунки за неотримані предмети форменого одягу до березня 2016 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" не можливо.

Позивач звернувся з листом від 21 липня 2020року до Штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України, в якому просив здійснити перерахунок та виплатити вартість неотриманого речового майна, виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 01 січня 2019 року.

Штаб антитерористичного центру при Службі безпеки України листом від 06 серпня 2020 року № 33/3-Т-1022/138 повідомив позивача, що відповідно до платіжного доручення від 30 жовтня 2019 року № 284 на картковий рахунок позивача було перераховано належну грошову компенсацію за речове майно в сумі 560 06,86 грн. (за мінусом утримання військового збору).

Повідомлено, що зазначена компенсація нарахована відповідно до довідки про вартість грошового майна № 3, до якої також включено суму залишкової вартості за неотримані предмети речового майна за нормами, що були затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час", згідно із довідкою № 94. Проведення остаточних розрахунків із військовослужбовцями СБУ за таке майно здійснювалось відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 №37 "Про грошове забезпечення військовослужбовців та умови оплати праці працівників Служби безпеки України", на умовах і в розмірах, установлених для військовослужбовців Збройних Сил України.

Зазначено, що до атестату № 5 на речове майно (спеціальне обмундирування) включено майно, належне за Нормами № 2 "Забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців СБУ" та № 6 "Забезпечення предметами польової форми одягу та засобами (предметами) підтримання боєздатності (життєдіяльності) військовослужбовців СБУ", затвердженими наказом ЦУ СБУ від 10 листопада 2016 року № 585.

Вказано, що відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про речове забезпечення військовослужбовців СБУ в мирний час та в особливий період, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10 листопада 2016 року № 584 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 грудня 2016 року за № 1639/29269) грошова компенсація розраховується за предмети повсякденної форми одягу.

Вважаючи протиправними дії та бездіяльність Служби безпеки України щодо проведення перерахунку та виплати компенсації вартості за неотримане речове майно, та щодо невключення до розрахунків грошової компенсації речового майна згідно п.п. 28-31, 33-35, 38-49, 51-70 атестату від 04 жовтня 2019 року №5 на речове майно (спеціальне обмундирування) позивач звернувся до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при визначенні розміру грошової компенсації позивачу мали братися ціни станом на 01 січня 2019 року, а не ціни, визначені в будь-який період раніше, незалежно від того, коли в останнє Службою безпеки України фактично проводилася закупівля майна.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року, було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року № 1459-ІІІ дію ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 03 листопада 2006 року № 328-V ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.

При цьому положення ч. 2 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Пункт 27 Положення про порядок речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року №1444 (далі - Положення № 1444) передбачав, що військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно, виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.

Вищевказане Положення № 1444 втратило чинність 04 березня 2016 року.

За змістом статті 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до наведеної норми Кабінет Міністрів України постановою від 16 березня 2016 року № 178 затвердив Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі - Порядок № 178).

Пунктами 2, 3 Порядку № 178, визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Згідно з п. 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції речове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10 листопада 2016 року №584 (далі - Інструкція №584)встановлено, що грошова компенсація військовослужбовцям виплачується на підставах та у порядку, передбаченому Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (далі - Порядок виплати грошової компенсації).

Згідно з п. 29 розділу ІV Інструкції №584 військовослужбовці, які звільняються у запас або відставку, за бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, у порядку, визначеному цією Інструкцією, або грошову компенсацію за нього на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку 16 до цієї Інструкції, у Порядку виплати грошової компенсації.

Військовослужбовцям виплата грошової компенсації за неотримане речове майно здійснюється тим підрозділом фінансового забезпечення підрозділу, органу, закладу, який проводить остаточні розрахунки при звільненні, на підставі довідки, виписаної господарським підрозділом підрозділу, органу, закладу, у якому військовослужбовець перебував на речовому забезпеченні.

Аналіз норм ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.п. 2, 3 Порядку № 178, в редакції, чинній на момент звільнення позивача з військової служби свідчить, що позивач має право на грошову компенсацію замість неотриманого речового майна при звільненні з військової служби.

При цьому колегія суддів зауважує, що механізм реалізації військовослужбовцями гарантованого їм ч. 1 ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" права Кабінетом Міністрів України був визначений лише з набранням чинності 22 березня 2016 року постанови від 16 березня 2016 року № 178.

Гарантоване ст. 9-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право військовослужбовця на отримання речового майна або компенсації його вартості є майновим правом, яке підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначалося вище, згідно наказу голови Служби Безпеки України від 26 вересня 2019 року №1287-ос позивач отримав компенсацію за неотримане речове майно, що не заперечується сторонами. Нарахування цієї компенсації проведено на підставі довідки про вартість грошового майна №3, що належить до видачі №3, яка розрахована станом на 01 травня 2017 року згідно з довідки від 2017 року №94 та складена відповідачем за цінами минулих років на предмети речового майна.

Проте застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам п. 5 Порядку №178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року.

Указаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 17 березня 2020 року у справі №815/5826/16, від 23 серпня 2019 року у справі №2040/7697/18 та від 14 листопада 2018 року у справі №809/1488/16, від 28 січня 2021 року у справі №520/1190/2020.

Таким чином, відповідачем порушено право ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації замість належного до видачі речового майна виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату, а саме 2019 року.

Щодо доводів позивача, про те, що відповіддю штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 06 серпня 2020 року №33/3-Т-1022/138 підтверджено, що майно (зазначене в тому числі в п.п. 28-31, 33-35, 38-49, 51-70) в атестаті №5 належить позивачу за нормами №2 "забезпечення повсякденною формою одягу військовослужбовців СБУ" та №6 "Забезпечення предметами польової форми одягу та засобами (предметами) підтримання боєздатності (життєдіяльності) військовослужбовців СБУ" затвердженими наказами ЦУ СБУ від 10 листопада 2016 року №585, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту листа Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 06 серпня 2020 року №33/3-Т-1022/138 позивача повідомлено, що відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про речове забезпечення військовослужбовців СБУ в мирний час та в особливий період, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10 листопада 2016 року № 584 грошова компенсація розраховується за предмети повсякденної форми одягу.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії Служби безпеки України щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час" та зобов`язання Служби безпеки України провести перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" станом на 01 січня 2019 року.

Водночас, з приводу доводів апелянта про те, що судом першої інстанції позбавлено його права на подачу відзиву на позов, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву, та витребувано від позивача належним чином засвідчені копії матеріалів щодо нарахування позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно станом на 01 січня 2019 року.

У свою чергу, матеріали справи не містять доказів направлення (вручення) ухвали від 12 листопада 2020 року про відкриття спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Приписи ч. 6 ст. 162 КАС України визначають, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, лише у випадку неподання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вправі здійснювати вирішення справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки справа розглядалася в письмовому провадженні, тобто без виклику сторін, і судове засідання не проводилося, положення п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України не може бути застосовано при буквальному тлумаченні.

Водночас, судова колегія з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 серпня 2021 року у справі № 657/1284/16-а, звертає увагу, що положення п. 3 ч. 3 ст. 353 КАС України слід тлумачити розширено, з метою забезпечення права особи на участь у справі, а не лише в судовому засіданні.

Із змісту зазначеної постанови суду касаційної інстанції також випливає висновок, що неповідомлення сторони про відкриття провадження чи залучення її в якості співвідповідача та ненадсилання їй копії позовної заяви є не менш суттєвим порушенням, ніж розгляд справи у судовому засіданні за її відсутності внаслідок неналежного повідомлення. У зв`язку із неповідомлення Служби безпеки України про відкриття провадження у справі у справі та ненадіслання їй копії позовної заяви вона було позбавлене можливості реалізувати усі свої процесуальні права, зокрема, право на подання відзиву на позов, право заявити клопотання про розгляд справи за її участю в судовому засіданні, і як наслідок - взяти участь у ньому.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 805/1039/16-а та від 24 вересня 2019 року у справі № 495/1294/13-а.

Крім іншого, судова колегія звертає увагу, що, як було підкреслено вище, одним із доводів апеляційної скарги апелянта є саме неналежне його повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції і ненадсилання копії позовної заяви і доданих до неї матеріалів, що, з урахуванням встановлених вище обставин є підставою для скасування судового рішення на підставі п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Служби безпеки України - задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI (посвідчення учасника бойових дій від 05 серпня 2016 року серії НОМЕР_1 ).

Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати розподілу та присудженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2021 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Служби безпеки України щодо розрахунку грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1444 "Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час".

Зобов`язати Службу безпеки України провести перерахунок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 "Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" станом на 01 січня 2019 року.

У задоволенні решти позову відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку