Справа № 480/2057/22
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року Справа № 480/2057/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Воловика С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2057/22 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сумська виправна колонія №116" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Сумська виправна колонія №116" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції (далі - відповідач, ДП "Сумська ВК №116"), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Сумська виправна колонія №116» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна;

- стягнути з Державної установи «Сумська виправна колонія № 116» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у сумі 13093,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що станом на день звільнення позивача з Державної установи "Сумська виправна колонія №116", установою не виплачено позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно. Представник позивача звернулася до відповідача із адвокатським запитом щодо надання інформації чи виплачена позивачу грошова компенсація за неотримане речове майно. Листом від 17.01.2022 відповідач надав відповідь, відповідно до якої грошова компенсація за неотримане речове майно позивачу не була виплачена у зв`язку з тим, що фінансування на вказані цілі не надходило. Позивач вважає, що така позиція відповідача суперечить нормам діючого законодавства.

Ухвалою суду від 14.02.2022 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/2057/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом Державної установи "Сумська виправна колонія №116" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 31.08.2018 № 161/ОС-18, ОСОБА_1 , у відповідності із Законом України "Про Державку кримінально-виконавчу службу України" та Законом України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за ст. 77 п. 1 пп. 7 (за власним бажанням) (а.с.6).

Відповідно до довідки № 15 Державної установи "Сумська виправна колонія №116" вартість речового майна, що належить до видачі позивачу становить 13 093,12 грн. (а.с.9).

В подальшому представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом від 11.01.2022 року, в якому, зокрема, просив, надати інформацію чи виплачена позивачу грошова компенсація за належні до видачі предмети речового майна після його звільнення (а.с.7).

Листом від 17.01.2022 року № 07/186-ВБ-22 відповідач повідомив, що грошова компенсація за належні до видачі предмети речового майна після його звільнення, ОСОБА_1 , не виплачена в зв`язку з тим, що фінансування на вказані цілі не надходили (а.с.8).

Оскільки відповідачем до цього часу не було здійснено виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби", затверджений Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби (далі по тексту - Порядок), який визначає механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами (далі в редакції чинній на час звільнення позивача з Державної установи "Сумська виправна колонія №116").

Пунктом 23 Порядку визначено, що грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається ДПтС відповідно до їх закупівельної вартості.

За приписами пункту 27 Порядку під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Відповідно до п. 60 Порядку для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

Згідно довідки державної установи "Сумська виправна колонія № 116" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна № 15 загальна сума до виплати компенсації складає 13 093,12 грн. (а.с.9).

Отже, на час підписання наказу від 31.08.2018 № 161/ОС-18 про звільнення, позивач мав право на грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна, які він не отримав в період проходження служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте Державною установою "Сумська виправна колонія № 116" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України як суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірності невиплати позивачу грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна на суму 13 093,12 грн.

А відтак, враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 19.07.2021 № 19/07 (а.с.10-11), додаткову угоду від 27.01.2022 року до договору про надання правової допомоги від 19.07.2021 № 19/07 (а.с.12), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія СМ №000731 (а.с.16), опис виконаних робіт станом на 27.01.2022 року (а.с.13), акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання послуг №19/07 (а.с.14) та квитанція від 27.01.2022 року щодо сплати 3 000,00 грн. (а.с.13).

Як вбачається із опису виконаних робіт станом на 27.01.2022 року адвокатом були надані такі послуги: аналіз документів, надання усних консультацій - 200 грн.; підготовка та направлення адвокатського запиту - 1000 грн.; підготовка та подача позовної заяви з додатками до суду - 1800 грн. Сума вартості є фіксованою та складає 3 000,00 грн.

При цьому суд зазначає, що адміністративна справа №480/2057/22 в силу пункту 2 частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності та дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. А отже адвокатом не докладено надмірних та значних професійних зусиль та навичок для складання позовної заяви.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 року по справі № 280/2635/20.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №480/2057/22 є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи складність справи та наявність усталеної судової практики в аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг, а також враховуючи, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, про що свідчать зміст та обсяг позовної заяви, суд, виходячи з критерію пропорційності, співмірності та реальності, вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн. є завищеними та підлягають стягненню з відповідача частково, в сумі 700,00 грн.

На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн., сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Сумська виправна колонія №116" Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Сумська виправна колонія №116» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Стягнути з Державної установи «Сумська виправна колонія № 116» (42342, Сумська область, Сумський район, с. Косівщина, вул. Шкільна, 17-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна у сумі 13093,12 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Сумська виправна колонія № 116» (42342, Сумська область, Сумський район, с. Косівщина, вул. Шкільна, 17-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 992 грн. 40 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 700 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Воловик