Справа № 299/436/22
Суддя: Бак М. Д.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/436/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.06.2022 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання Онисько С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання справу № 299/436/22 за адміністративним позовом Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,

за участю представника позивача - Осташа А.В.,

відповідача ОСОБА_1.,

представника відповідача ОСОБА_1 - Куликовського В.М.,

перекладача Курти В.В.,

В С Т А Н О В И В:

25.01.2022 року в суд поступив адміністративний позов Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

Позов мотивовано тим, що 23.09.2021 року позивачем прийнято рішення про примусове повернення відповідача до Республіки Молдова, яким відповідача зобов`язано покинути територію України до 22.10.2021 року. Відповідач не виконала дане рішення та не зверталася до підрозділів Державної міграційної служби України з приводу продовження терміну перебування на території України чи отримання статусу біженця або додаткового захисту.

15.03.2022 року до суду надійшов відзив відповідача від 15.03.2022 року (арк. 50-61), у якому відповідач вказала, що вона є громадянкою Республіки Молдова та не володіє вільно українською мовою. 07.10.2021 року вона отримала рішення позивача про примусове повернення до Республіки Молдова до 22.10.2021 року, з яким не могла одразу ознайомитися. За три дні до закінчення встановленого в рішенні терміну нею було надіслано позивачу листа з викладом причин неможливості виконання рішення, якими є відсутність коштів для придбання відповідачем квитків для себе та для її неповнолітньої дитини та відсутність коштів для проведення медичних тестів, необхідних для перетину кордону. На час отримання рішення позивача у відповідача не було засобів до існування, тому що її грошовими коштами, переданими нею матері її чоловіка, заволоділи інші особи. На теперішній час відповідач не має визначеного місця проживання на території України, звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу зі своїм чоловіком.

У позовній заяві позивач виклав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (арк. 1, 2), яке залишено без розгляду ухвалою суду від 24.02.2022 року (арк. 39-41).

16.02.2022 року в суд поступила заява позивача від 16.02.2022 року № 2101.29-120/2114.30-22 про поновлення пропущеного строку звернення до суду (арк. 28-30), яку задоволено ухвалою суду від 22.02.2022 року (арк. 33, 34).

07.04.2022 року, 20.04.2022 року судом отримано клопотання відповідача відповідно від 07.04.2022 року та від 20.04.2022 року про прийняття доказів (арк. 76, 87), у задоволенні яких відмовлено ухвалами суду від 28.06.2022 року.

20.06.2022 року в суд надійшло клопотання представника відповідача Куликовського В.М. від 20.06.2022 року про прийняття доказу та допит свідка ОСОБА_3 (арк. 113), у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 28.06.2022 року.

Судом встановлено, що 23.09.2021 року заступником начальника Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Порохнюком Я.Я. прийнято рішення за № 4/2021 про примусове повернення громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 до країни походження, яким її зобов`язано покинути територію України до 22.10.2021 року.

Згідно мотивувальної частини вказаного рішення 23.09.2021 року у м. Виноградів під час проведення працівниками Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» виявлено громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 , яка перебувала на території України з порушенням правил перебування, зокрема дозволений термін її тимчасового перебування на території України перевищено на дванадцять днів, що є порушенням статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

23.09.2021 року начальником Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Осташем А.В. на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 23.09.2021 року серії ПР МКЗ № 000759, складеного головним спеціалістом Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Барничко С.В. відносно громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЗК № 000772, яка набрала законної сили 05.10.2021 року, якою на відповідача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2550,00 грн за вчинення зазначеного адміністративного правопорушення.

Даною постановою відповідача визнано винуватою в тому, що вона ухилилася від виїзду з України після закінчення терміну перебування в Україні, перевищивши відповідний термін на 12 днів, що є порушенням вимоги підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150, що виявлено 23.09.2021 року о 11 годині 49 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 .

21.10.2021 року до Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області поступила заява відповідача від 18.10.2021 року про неможливість виконання нею рішення про примусове повернення до Республіки Молдова з причини відсутності коштів для виїзду, в тому числі для оформлення документів, необхідних для перетину кордону нею та її неповнолітньою дитиною у зв`язку з карантином, який встановлено на території України.

22.10.2021 року Виноградівським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області надано відповідачу відповідь на заяву від 18.10.2021 року, якою відповідача повідомлено про відсутність передбачених законодавством підстав для невиконання нею рішення про примусове повернення до країни походження.

Наведені обставини підтверджено відомостями, які містяться в таких документах:

1) копії рішення № 4/2021 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 23.09.2021 року, винесеного заступником начальника Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Порохнюком Я.Я., затвердженого 23.09.2021 року начальником Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Осташем А.В. (арк. 3, 4);

2) копії протоколу про адміністративне правопорушення від 23.09.2021 року серії ПР МКЗ № 000759, складеного головним спеціалістом Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Барничко С.В. відносно громадянки Республіки Молдова ОСОБА_1 за частиною першою статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (арк. 5);

3) копії постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2021 року серії ПН МЗК № 000772, винесеної начальником Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Осташем А.В. (арк. 6);

4) копіях заяви ОСОБА_1 від 18.10.2021 року до Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області (арк. 31, 54);

5) відповіді Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 22.10.2021 року № 2101.29-2119/2114.30-21, адресованої ОСОБА_1 (арк. 55).

Відповідно до частини першої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У частині другій статті 94 КАС України закріплено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно частини четвертої статті 94 КАС України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

У відповідності до положень підпункту 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 «Про прийняття та скасування національних стандартів», відмітка про засвідчення копії документа є одним із реквізитів документа.

Копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.10.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2021 року за № 000143 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, виготовленого начальником сектору дізнання відділення поліції № 1 (м. Борщів) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Калинчук В.С. (арк. 57), у якій відсутня відмітка про засвідчення копії документа, є недопустимим доказом.

Згідно частин першої, другої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Копія позовної заяви ОСОБА_1 від 28.01.2022 року до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу (арк. 56) не містить відомості про обставини, які мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення суду, тобто є неналежним доказом.

Копія паспорта громадянки Республіки Молдова ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер паспорта: НОМЕР_1 , виданого 23.10.2020 року Агентством державних послуг, з перекладом, виконаним 25.06.2021 року перекладачем Попович К.С., засвідченим приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., що зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 4453 (арк. 58-60), при відсутності доказів щодо наявності родинних відносин між відповідачем та ОСОБА_7 не виступає належним доказом.

Копії документів на іноземній мові (арк. 7, 61) без перекладу не підлягають врахуванню як джерела доказів.

У частині першій статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VIII (зі змінами) (надалі - Закон) передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно частини п`ятої статті 26 Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до частини восьмої статті 26 Закону примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Про територіальну цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262.

Згідно частини двадцятої статті 4 Закону іноземці та особи без громадянства, які надавали інструкторську (стрілецьку, тактичну, медичну, радіотехнічну, вибухотехнічну та іншу) допомогу підрозділам Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Міністерства внутрішніх справ України, залученим до проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо у районах її проведення, та/або залученим до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо у районах їх проведення, або добровольчим формуванням, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та спільно з вищезазначеними підрозділами брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також які брали участь у виконанні бойових або службових завдань антитерористичної операції та/або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях спільно із вищезазначеними підрозділами та добровольчими формуваннями та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які перебувають на території України на законних підставах, у тому числі у випадках, якщо термін дії паспортного документа закінчився або він підлягає обміну, на час до завершення тимчасової окупації Російською Федерацією території України у значенні Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

У відповідності до абзаців першого, другого статті 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Позов про примусове видворення не подається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З огляду на те, що відповідач до теперішнього часу не виконала рішення Виноградівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 23.09.2021 року № 4/2021 про примусове повернення до Республіки Молдова, яким її було зобов`язано покинути територію України до 22.10.2021 року, без поважних причин, та немає обставин, при яких примусове видворення не застосовується, то відповідач підлягає примусовому видворенню за межі України.

Обставини щодо відсутності у відповідача грошових коштів для виїзду за межі України, наявності в неї неповнолітньої дитини, на які відповідач зіслалася у відзиві, не доведено. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Конвенції про права дитини та Сімейного кодексу України, про які вказав представник відповідача при наданні пояснення.

У позовній заяві позивач виклав заяву про звернення рішення суду до негайного виконання.

Згідно пункту 3 частини другої статті 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

З врахуванням тривалості перебування відповідача на території України з порушенням встановленого порядку рішення суду слід звернути до негайного виконання.

Керуючись статтями 9, 77, 243-246, 288, 371 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Громадянку Республіки Молдова ОСОБА_1 примусово видворити з України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Позивач: Виноградівський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, місцезнаходження: 90300, Закарпатська область, Берегівський район, м. Виноградів, вул. Тюльпанів, буд. № 30, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37809328.

Представник позивача: Осташ Андрій Володимирович, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник відповідача: Куликовський Віктор Михайлович, адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя М. Д. Бак