Справа № 522/3543/22
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2022-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/3543/22
Провадження №2-а/522/165/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

секретаря судового засідання Кулябко О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 21.02.2022 року надійшов позов ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Одеській області про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.

Згідно обґрунтування позову, він, ОСОБА_1 , є громадянином Республіки Білорусь, прибув на територію України 16 грудня 2021 року нелегально у пошуках притулку. Позивач звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту 20 грудня 2021 року через канцелярію у зв`язку із значним навантаженням Управління по роботі з шукачами захисту і соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області. Так як ним не отримано офіційної відповіді від міграційної служби, Позивач за допомогою своїх знайомих по телефону дізнався, що його заява була отримана співробітниками Управління по роботі з шукачами захисту і соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області і йому необхідно особисто прийти 31 січня 2022 до Управління. 31 січня 2022 року Позивач звернувся до Управління, проте в усній формі Позивач отримав відповідь прийти наступного тижня, посилаючись на відсутність керівництва. У зв`язку з чим, лише 07 лютого 2022 року заяву Позивача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту було розглянуто та документовано довідкою про звернення за захистом в Україні № 013028. Позивач в позові зазначив, що Відповідач не розглянув його заяву протягом робочого дня, як це передбачено чинним законодавством. В той же день відносно Позивача складено Протокол про адміністративне правопорушення про порушення ним правил перебування іноземців в Україні (Протокол № ПР МОД 007684 від 07.02.2022 р.), а саме «порушив правила перебування іноземців в Україні - проживав без документів на право проживання з 16.12.2021 року», за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП. 07 лютого 2022 р. за результатами розгляду була винесена Постанова про накладання на Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. 00 коп. (Постанова від 07.02.2022 р. №ПН МОД 007750). Однак позивач вважає, що відповідачем не було прийнято до уваги, що вперше Позивач спробував звернутися за захистом в Україні 20 грудня 2021 року, також Позивач не володіє українською мовою, не обізнаний в чинному українському законодавстві.Також вважає, що Відповідачем не було враховано факт, що вперше Позивач звернувся за міжнародним захистом саме 20 грудня 2021 року, а не 07.02.2022 року про що зазначено в Постанові від 07.02.2022 р. №ПН МОД 007750. Тому, позивач вважає дане рішення Відповідача неправомірним, просив скасувати постанову ГУ ДМС України в Одеській області №ПН МОД 007750 від 07.02.2022 р. про накладання на нього та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 24.02.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено на 02.03.2022 року.

У судове засідання 02.03.2022 року сторони не з`явились, про день та час, місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Про причини своєї не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладений на 19.04.2022 року.

У судовому засіданні 19.04.2022 року був присутній представник ГУ ДМС України в Одеській області Саркісян А.Р., зазначив, що позов з додатками отримав щойно, просив суд відкласти розгляд справи та надати відповідачу строк для надання відзиву. Проти клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі заперечував.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача адвокат Маркочева Н.В. на електронну адресу суду надала заяву, в якій просила зупинити провадження по справі, у зв`язку з воєнними діями на території України та за відсутністю можливості позивача з`явитися до суду, а також відсутня технічна можливість підключення позивача щодо розгляду справи у режимі відео конференції. Також просила судове засідання провести за відсутністю сторони позивача.

Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача, розгляд справи відкладено на 07.06.2022 року та надано час для надання відзиву протягом 15 днів.

Ухвалою суду від 21.04.2022 р. у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адв. Маркочевої Н.В. про зупинення провадження у справі - відмовлено.

До суду 05.05.2022 року надійшов відзив на позов від представника міграційної служби, згідно якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні за їх необґрунтованості. Посилались на те, що позивач є громадянином Республіки Білорусь, мотивує свої вимоги тим, що ГУ ДМС України в Одеській області неправомірно складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД 007684 від 07.02.2022 та винесено постанову серії ПН МОД 007750 від 07.02.2022 про накладання адміністративного стягнення, оскільки ГУ ДМС в Одеській області не прийнято до уваги низку важливих обставин. Так, з особової справи за № 2022OD0024 позивача громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 встановлено, що з країни постійного проживання він та його дружина ОСОБА_2 - 31.10.2021 р. виїхали з м. Брест Республіки Білорусь до кордону Російської Федерації автотранспортним засобом недалеко від м. Ліозно. Нелегально перетнули кордон Російської Федерації і потрапили в пункт призначення, де їх чекав його автомобіль, який привіз його друг, сіли в автомобіль та поїхали у напрямку російсько-українського кордону. ОСОБА_1 разом з його дружиною з Російської Федерації до території України не випустили, у зв`язку з чим, вони перебували добу у місцевому готелі і зв`язалися з опозиціонерами з Російської Федерації з правозахисним центром «Весна». ОСОБА_1 скинув правозахисникам з центру «Весна» всі документи та було сказано, що будуть займатися їх евакуацією. Десь півтора місяця ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 проживали на території Російської Федерації . Потім, посередники сказали питань не задавати, все мовчки та перевели ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через білорусько український кордон нелегально, пішки, через ліс, назви міст та пунктів не знає. До ГУ ДМС в Одеській області позивач звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту лише - 07.02.2022, тобто через майже двох місяців після потрапляння на територію України. На день звернення позивача до ГУ ДМС України в Одеській області, а саме станом на 07.02.2022, Республіки Білорусь ОСОБА_1 починаючи з 16.12.2021 по 07.02.2022 знаходився на території України нелегально, у зв`язку з чим, за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, стосовно нього складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД № 007684 та постановою про накладення адміністративного стягнення серії ПН МОД № 007750 останній притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1 700 гривень, чим порушив вимоги ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», постійного місця проживання та законного джерела існування у останнього не має.

У судове засідання 07.06.2022 року був присутній представник відповідача Саркісян А.Р., позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Про день та час, місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Про причини своєї не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладений на 24.06.2022 року.

У судове засідання 24.06.2022 року сторони не з`явились, про день та час, місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Про причини своєї не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладений на 28.06.2022 року.

У судове засідання 28.06.2022 року сторони не з`явились, про день та час, місце розгляду справи були сповіщені належним чином. На адресу суду представник позивача адв.Маркочева Н.В. та представник відповідача надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю

Відповідно до ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч.5 ст.262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.205 КАС України).

З урахуванням ч.1 ст.205 КАС України, строків розгляду даної категорії справ, за наявності відзиву від відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, сповіщених належним чином.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Білорусь, та згідно позовної заяви прибув на територію України 16 грудня 2021 року нелегально у пошуках притулку. 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту через канцелярію, однак у зв`язку із значним навантаженням ним не отримано офіційної відповіді від міграційної служби, за допомогою телефону дізнався він дізнався, що його заява була отримана співробітниками Управління і йому необхідно особисто прийти 31 січня 2022 до Управління. 31 січня 2022 року Позивач звернувся до Управління, проте в усній формі отримав відповідь прийти наступного тижня, посилаючись на відсутність керівництва. У зв`язку з чим, лише 07 лютого 2022 року заяву Позивача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту було розглянуто та видано довідку про звернення за захистом в Україні № 013028.

07 лютого 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була видана довідка строком до 07.03.2022 року про звернення за захистом в Україні № 013028 місцем народження якого зазначено м. Омськ, РФ. Країна громадянської належності Республіка Білорусь, джерелом отримання відомостей про особу: паспортний документ серії НОМЕР_1 , оригінал долучено до особової справи №2022ОД0024. (а.с.6)

В той же день ГУДМС України в Одеській області 07.02.2022 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення (серії № ПР МОД 007684 від 07.02.2022 р.) та винесено постанову про накладання адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. (серії №ПН МОД 007750 від 07.02.2022 р.) за порушення ч.1 ст. 203 КУпАП (а саме за порушення правил перебування іноземців в Україні - проживав без документів на право проживання з 16.12.2021 року).

Із матеріалів особової справи, заведеної ГУДМС в Одеській області відносно позивача, вбачається, що 20.12.2021 р. відбулась подача заяви ОСОБА_1 заяви-анкети №26 про визнання біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту, яку взято до розгляду 07.02.2022 року головним спеціалістом відділу соц.інтеграції С.Чегодар (а.с.35). Тобто заява подана у належний строк.

З відзиву вбачається, що позивач звернувся 07.02.2022 р. до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. В результаті проведеної перевірки, наявних документів та відібраних пояснень встановлено, що ОСОБА_1 прибув на територію України нелегально, поза пунктами пропуску. Перевіркою іноземця було встановлено, що позивач порушив правила перебування іноземців в Україні, в результаті чого в той же день був складений Протокол серії ПР МОД 007684 та Постанова ПН МОД 007750 про накладання адміністративного стягнення.

Однак слід зазначити, що на розгляді в Управлінні по роботі з шукачами захисту і соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області перебували документи подані ОСОБА_1 заздалегідь, тобто з 20.12.2021 року, про що свідчить заява-анкета №26, яка взята до розгляду тільки 07.02.2022 року головним спеціалістом відділу соц.інтеграції С.Чегодар, отже притягнення його до адміністративної відповідальності, а довідка про звернення за захистом в Україні № 013028 видана в той же день коли спеціаліст прийняв від позивача заяву, яка датова 20.12.2021 року.

Проте, того ж дня, 07.02.2022 року ГУДМС України в Одеській області відносно позивача все ж таки було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД 007684 та винесено постанову ПН МОД 007750 про накладання адміністративного стягнення у розмірі 1700 грн. за порушення ч.1 ст. 203 КУпАП.

Згідно протоколу від 07.02.2022 року та постанови від 07.02.2022 року, гр. Республіки Білорусь було виявлено 07.02.2022 року о 14 год. 25 хв. за адресою м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 64, та встановлено, що останній проживав на території України без документів на право проживання з 16.12.2021 року.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Зокрема, однією з таких підстав є визнання іноземців або осіб без громадянства біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, тоді вони вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Відповідно до ст. 16 Кодексу України про адміністративні правопорушення іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень,передбачених частиною другою цієї статті.

Із матеріалів справи вбачається, що адміністративне стягнення накладено на позивача у зв`язку з тим, що останній проживав на території України без документів, які надавали б йому право проживання в Україні.

Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Частиною 3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно положень статті 222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній незаконній) міграції,громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 197-201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній(незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на державний або громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законодавством передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 245 КУпАП України визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 3671-VI, особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана виконати ряд дій, обов`язкове виконання яких в своїй сукупності сприяє правильному вирішенню справи по суті і винесенню законного рішення, однак відповідно до матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення складені в той же день коли позивачу була видана довідка №013028, тобто 07.02.2022 року, яка була дійсна до 07.03.2022 року, за його заявою від 20.12.2020 року.

Не значна тривалість проміжків часу між виїздом з країни громадянської належності (16.12.2021), прибуттям в Україну (20.12.2021) та часом звернення із заявою (20.12.2021) про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту свідчить про те, що позивач не мав намір порушувати законодавство України.

Сам факт винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17)

Таким чином обґрунтованими є доводи позивача, щодо порушення його прав при накладенні адміністративного стягнення.

Отже, фактично на час винесення оскаржуваної постанови (07.02.2022) у позивача були правові підстави перебувати на території України, оскільки 20.12.2020 р. він звернувся із заявою про визнання його біженцем, за розглядом якої йому видана довідка №013028 строк дії якої 07.03.2022 року. Тому суд приходить до висновку про відсутність доказів вини позивача, що в свою чергу свідчить про незаконність постанови та необхідності її скасування.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 203, 245, 247, 251, 258 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 8, 9, 72, 77, 122-123, 205, 241-246, 272, 286, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про накладання адміністративного стягнення серії № ПН МОД 007750, винесену 07.02.2022 року першим заступником начальника ГУ ДМС України в Одеській області Безкищенко Івана Васильовича, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) - закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання постанови суду.

Повний текст рішення складено 30.06.2022 року.

Суддя Домусчі Л.В.