Справа № 420/387/22
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/387/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з ненадання обґрунтованої відповіді по суті заяви щодо проведення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії у розмірі 74136,56 грн., нарахованої на виконання постанови Київського районного суду міста Одеси від 30 березня 2010 року по справі №2-а-303/10 фактичною відмовою у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , суми компенсації втрати частини доходів, за період з 21 липня 2008 року по 31 травня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої мною пенсії в розмірі 74136,56 грн.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , суму компенсації втрати частини доходів, за період з 21 липня 2008 року по 31 травня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 74136,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Київського районного суду міста Одеси від 30 березня 2010 року по справі №2-а-303/10, 18 червня 2021 року ОСОБА_1 , було виплачено 74136,56 грн., що є донарахованою за період з 21 липня 2008 року по 30 березня 2010 року сумою недоотриманої пенсії. З огляду на виплату зазначених 74136,56 грн. лише в червні 2021 року, затримка виплати, складає 153 календарних місяця (з 21 липня 2008 року по 31 травня 2021 року). З листа ГУ ПФУ №6831-6701/М-02/8-1500/20 від 10 серпня 2020 року вбачається, що на виконання постанови суду, у липні 2014 року було проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату по перерахунку у розмірі 74136,56 грн. без нарахування компенсації втрати частини доходів за період з 21 липня 2008 року по 30 березня 2010 року, коли позивач отримував пенсію інваліда 2-ї групи учасника ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ї категорії у розмірі меншому, ніж встановлено чинним, на той час, законодавством України. Тобто, враховуючи те, що з вини ГУ ПФУ, він, в період з 21 липня 2008 року по 30 березня 2010 року, втрачав частину свого доходу у вигляді пенсійних виплат, позивач має право на нарахування компенсації за втрату таких доходів з вини ГУ ПФУ починаючи саме з 21 липня 2008 року.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що постановою КМУ від 03.09.2014 було затверджено Порядок № 440. Управління відповідно до приписів порядку надало до управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суму із зазначенням нарахованої суми необхідної для подальшої виплати 74136,56 грн. в подальшому зазначена сума органами виконавчої служби була передана на виконання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, а саме до ДКСУ, та була виплачена позивачу саме цим органом. Органи ПФЦ впливати на виплату не могли, оскільки кошти вплачуються органами ДКСУ за рахунок коштів Державного бюджету. При цьому, підставою для здійснення компенсації втрати частини доходів є дотримання умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців. Однак, позивач не має права на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки відсутні обов`язкові умови, зокрема утворена доплата має характер разового платежу.

Ухвалою суду від 17 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17 березня 2022 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 , та зупинено провадження по справі для одержання витребуваних документів.

Ухвалою суду від 27 червня 2022 року поновлено провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходилась справа № 2-А-303 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303, яка набрала законної сили, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії по надбавці (підвищенню) інвалідна війни 2-ої групи та додатковій пенсії за шкоду здоров`ю за період з 21 липня 2008 року по 30 березня 2010 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру 8-ми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком за період з 21 липня 2008 року по 30 березня 2010 року включно.

В липні 2014 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та нараховано доплату в сумі 74136,56 грн., що не заперечується відповідачем (а.с. 21).

18 червня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303 здійснено виплату пенсії ОСОБА_1 в сумі 74136,56 грн. (а.с. 25-26).

ОСОБА_1 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за період з 21 липня 2008 року по 31 травня 2021 року, в задоволенні якої було відмовлено (а.с. 17-18, 43-45).

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

З аналізу вищевикладеного слідує, що обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року по справі № 487/6923/16-а.

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159.

Відповідно до п. 1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно п. 2, 4 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Пунктом 3 Порядку № 159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

З аналізу вищевикладеного слідує, що право на компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку. Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (пенсія) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

При цьому, приписами чинного законодавства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати пенсії за час затримки виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року по справі №815/2454/18.

При цьому, Верховний Суд в постанові від 20 травня 2020 року по справі № 815/2454/18, з посилання на висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 2а-1102/09/2670 правові висновки, зазначив, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується відповідачем, що на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303, ГУ ПФУ в Одеській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та донараховано пенсію у розмірі 74136,56 грн., яка була виплачена лише 18.06.2021 року (а.с. 25-26).

При цьому, постанова Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303 набрала законної сили 31.05.2013 року.

Таким чином, саме з 01.06.2013 року (наступний день після набрання законної сили рішенням суду) у ГУ ПФУ в Одеській області виник обов`язок щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 .

Однак, виплату пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303 відповідачем проведено лише 18.06.2021 року (а.с. 25-26).

Жодних належних та допустимих доказів щодо своєчасної виплати позивачу чи підстав невиплати в повному обсязі пенсії у розмірі 74136,56 грн. в період з 01.06.2013 року по 17.06.2021 року відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

Посилання представника відповідача на те, що постанова Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303 виконувалась відповідно до Порядку № 440, суд не приймає до уваги, оскільки Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 р. № 440, а постанова Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303 набрала законної сили 31.05.2013 року.

При цьому, пунктами 1, 2 статті 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, Порядок № 440 не може змінювати принцип обов`язковості судових рішень, та не може застосовуватися з метою визначення способу та порядку виплати пенсій, що перераховані особам на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

При цьому, норми Конституції України та Закону України «Про судоустрій та статус суддів» є актами вищої юридичної сили, ніж Порядок № 440.

Частиною 2 статті 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Серінг проти Сполученого Королівства» від 07.07.1989 року Європейський суд визначив, що Конвенція як правовий акт, що забезпечує захист прав людини, передбачає, що її гарантії мають бути реальними та ефективними. Будь-яке тлумачення прав та свобод, що гарантуються, має відповідати загальним рисам Конвенції, мета якої забезпечення і розвиток ідеалів і цінностей демократичного суспільства. Таким чином, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст.6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Крім того, слід зазначити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Так, у справі «Півень проти України» Європейський суд констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання, та відсутністю у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади.

Невиконання рішення державного суду не може бути виправдане і відсутністю бюджетних видатків.

Так, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд констатував, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів, щоб виправдати невиконання судового рішення про виплату боргу.

Крім того, у Рішенні від 30 червня 2008 року № 16-рп/009 Конституційний Суд України зазначив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

За таких підстав, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язане нарахувати та виплатити позивачу, ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ від 19.10.2000 та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2013 року по 17.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати сум пенсії, нарахованих на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.06.2013 року по 17.06.2021 року у зв`язку з порушенням термінів виплати сум пенсії, нарахованих на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2013 року по 17.06.2021 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати сум пенсії, нарахованих на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з 01.06.2013 року по 17.06.2021 року, у зв`язку з порушенням термінів виплати сум пенсії, нарахованих на виконання постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2010 року по справі № 2-А-303, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук