Справа № 640/8991/21
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року

м. Київ

справа №640/8991/21

адміністративне провадження № К/9901/39862/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2021 року (суддя Клочкова Н.В.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року (судді: Епель О.В., Губська Л.В., Карпушова О.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі - відповідач, ФУ Генерального штабу Збройних Сил України), в якому просив:

1) визнати протиправними дії фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року не в повному обсязі;

2) зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року, з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що уповноваженим органом на виконання рішення суду щодо виплати індексації грошового забезпечення було виплачено позивачу індексацію не у повному обсязі та без врахування базового місяця січня 2008 року.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року не в повному обсязі. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року, з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції про те, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування

У касаційній скарзі Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України указує на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року є пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідач уважає безпiдставними посилання суду апеляційної інстанції на правову позицiю Верховного Суду у справi №200/9297/19-а, тому що обчислення iндексу споживчих цiн для проведения iндексацiї грошового забезпечення здiйснюється iндивiдуально для кожного працiвника (вiйськовослужбовця) та залежить, в тому числi, вiд обставин проходження ним служби (пiдвищення або перемiщення по службi, присвоения чергових звань з пiдвищенням окладiв тощо). Отже, обставини кожної справи є рiзними та встановлюються стосовно окремого вiйськовослужбовця, що в цьому випадку судом першої iнстанцiї взагалi не досліджувалось.

Позиція інших учасників справи

Від позивача відзиву на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 20221 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 24 червня 2022 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України з 01 серпня 1988 року по 24 жовтня 2018 року, що підтверджується довідкою про проходження служби, яка була видана 24 жовтня 2018 року №342/680, за підписом начальника відділу персоналу організаційно-планового управління озброєння Збройних Сил України.

З 24 жовтня 2018 року позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «б», (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», наказом командира військової частини А2513 від 24 жовтня 2018 року №236.

Надалі, позивач звернувся до начальника озброєння Збройних Сил України (в/ч А2513) із заявою про надання довідки щодо сум індексації грошового забезпечення, починаючи з січня 2015 року по день звільнення.

На вказане вище звернення, листом від 15 листопада 2019 року №342/9094 уповноваженим органом надано відповідь, в якій останнім вказано, що «...озброєння Збройних Сил України знаходиться на фінансовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно, нарахування та виплата щомісячного грошового забезпечення та інших додаткових видів грошового забезпечення здійснюється у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України...».

Відповідно до листа-відповіді від 15 листопада 2019 року №342/9094 позивач звернувся до фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України із заявою про надання довідки щодо сум індексації грошового забезпечення починаючи з січня 2015 року по день звільнення.

На звернення позивача листом від 28 грудня 2019 року №305/2364 уповноваженим органом надано відповідь, в якій останнім зазначено, що «у 2016-2017 роках та на дату звільнення у 2018 році фінансовий ресурс для здійснення виплати грошового забезпечення військовослужбовцям органів військового управління зарахованим на фінансове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України не дозволив провести його індексацію».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року у справі №640/6700/20 визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року та зобов`язано фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року.

Далі, на виконання вказаного вище рішення Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачем 15 вересня 2020 року на рахунок позивача нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення за рішенням суду.

Листом від 22 жовтня 2020 року №305/1932 уповноваженим органом повідомлено відповідача про наступне: «Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 травня 2020 року №640/6700/20 та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 червня 2020 року №640/1586/20 виконані фінансовим управлінням у вересні 2020 року. Згідно з розрахунково-платіжною відомостю №530 від 15 вересня 2020 року Вам нараховано 4 503,21 грн індексації грошового забезпечення та 31 129,65 грн грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.».

14 листопада 2020 року позивач звернувся до відповідача з листом про надання інформації щодо базового місяця, який було враховано при нарахуванні індексації за рішенням суду.

На вказане вище звернення позивача уповноваженим органом надано відповідь від 14 січня 2021 року №305/62 у якій останнім зазначено наступне: «Розрахунок виплаченої, згідно з указаним рішенням суду, суми індексації грошового забезпечення за період 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року фінансовим управлінням здійснено, враховуючи роз`яснення Департаменту Фінансів Міністерства оборони України від 09 вересня 2020 року №248/6913.» До вказаного листа відповіді від 14 січня 2021 року №305/62 уповноваженим органом додано довідку від 14 січня 2021 року №305/25 розрахунок індексації згідно з рішенням суду від 13 травня 2020 по справі №640/6700/20.

Уважаючи протиправним незастосування відповідачем в якості базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення січня 2008 року, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII)передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі - Закон №1282-ХІІ).

Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У пункті 4 Порядку №1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (надалі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Висновок Верховного Суду

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З аналізу положень Закону №2011-XII та Закону №1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 7 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року установлено судовим рішенням у справі №640/6700/20, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення для розгляду цієї справи.

Судами встановлено, що на виконання рiшення Одеського окружного адміністративного суду вiд 13 травня 2020 року у справi № 640/67/20 Фiнансовим управлiнням Генерального штабу Збройних сил України виплачено позивачу iндексацiю грошового забезпечення в сумi 4503,21 грн.

Позивач не погоджуючись з сумою нарахованої та виплаченої йому iндексацiї грошового забезпечення за перiод з 01 січня 2016 року по 24 жовтня 2018 року у зменшеному розмiрi, зокрема, щодо не врахування базового мiсяця - сiчня 2008 року, та з проведеним вiдповiдачем розрахунком сум iндексацiї, звернувся до суду iз цим позовом.

Таким чином, предметом судового контролю у цій справі є визначення базового мiсяця для обчислення iндексу споживчих цiн, який впливає на правильнiсть обрахунку сум iндексацiї грошового забезпечення вiйськовослужбовцiв.

Суди попередніх інстанцій визначили базовим місяцем січень 2008 року.

Верховний Суд частково погоджується із такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.

З аналізу положень Законів №2011-XII та №1282-ХІІ убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункти 43-44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20).

Крім цього, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 липня 2019 року у справі №240/4911/18, від 07 серпня 2019 року у справі №825/694/17, від 20 листопада 2019 року у справі №620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.

Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави Суду дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовий оклад за посадою, яку займав позивач до березня 2018 року востаннє підвищувався 01 січня 2008 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у названих справах №400/1118/21, № 420/3593/20 Верховний Суд, розтлумачивши пункти 2, 5, 10-2 Порядку № 1078, зазначив, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.

Одночасно з цим, Суд указав, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. Водночас нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.

Зрештою на основі аналізу наведених норм Суд дійшов висновку, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Правовідносини у наведених справах і справі ОСОБА_1 є подібними, а відтак указаний висновок є релевантним до цієї справи.

У цьому контексті колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Указана постанова була чинна з 01 січня 2008 року до 01 березня 2018 року.

Верховний Суд зазначає, що з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року тарифна ставка (посадовий оклад) за посадою, яку він займав, не змінювалася (не підвищувався).

На основі цього Верховний Суд констатує, що в силу норм Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01 січня 2016 року до 28 лютого 2018 року.

Тож з огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх щодо наявності підстав для задоволення позову в цій частині з одночасним визначенням січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації оскільки, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права ОСОБА_1 .

Що стосується висновку судів щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 жовтня 2018 року колегія суддів зазначає таке.

Оскільки посадовий оклад за посадою, яку займав позивач підвищився у березні 2018 року, то в подальшому для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення не може застосовуватися базовий місяць січень 2008 року.

За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня по жовтень 2018 року, з урахуванням базового місяця січень 2008 року.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, належним чином установивши фактичні обставини справи, допустили неправильне застосування норм матеріального права та дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заявлених про визнання протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення починаючи з 01 березня 2018 року по 24 жовтня 2018 року не в повному обсязі та зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення починаючи з 01 березня 2018 року по 24 жовтня 2018 року, з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

За наведеного правового регулювання та обставин справи касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню в частині задоволених позовних вимог та в порядку статті 351 КАС України ухваленню у справі нового рішення про відмову в задоволенні позові у цій частині.

Висновки щодо розподілу судових витрат.

З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України задовольнити частково.

2. Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року скасувати в частині визнання протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, починаючи з 01 березня 2018 року по 24 жовтня 2018 року не в повному обсязі та зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, починаючи з 01 березня 2018 року по 24 жовтня 2018 року, з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

3. У цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, починаючи з 01 березня 2018 року по 24 жовтня 2018 року не в повному обсязі та зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, починаючи з 01 березня 2018 року по 24 жовтня 2018 року, з урахуванням базового місяця - січень 2008 року та з урахуванням раніше нарахованих та виплачених сум.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 червня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов