Справа № 320/14442/21
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року № 320/14442/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Міністерства внутрішніх справ України, Національної академії Національної гвардії України

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулись Міністерство внутрішніх справ України, Національна академія Національної гвардії України з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять суд:

-стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національної академії Національної гвардії України у період з 19.08.2020 по 18.10.2021 у розмірі 198 581, 38 грн.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування своїх вимог позивачами зазначено, що відповідач проходив навчання та військову службу у Національній академії Національної гвардії України з 19.08.2020 по 18.10.2021, але контракт був достроково розірваний та відповідача відраховано з навчального закладу наказом у зв`язку з його небажанням продовжувати навчання та відмовою від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального заладу. У зв`язку з наведеним, стверджують, що зобов`язаний, відповідно до норм чинного законодавства та умов контракту, відшкодувати витрати, пов`язані з фактичним його утриманням.

Відповідач своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, ухвалу про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання від 01.02.2022 отримав.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Судом було направлено запити від 11.11.2021 та від 14.01.2022 про надання інформації до Миронівської міської ради щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Згідно інформації наданої Миронівською міською радою від 31.01.2022, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 01.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив такі обставини справи.

19.08.2020 між Міністерством внутрішніх справ та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України, на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 053 «Психологія», спеціалізація «Психологічне забезпечення службово-бойової діяльності підрозділів Національної гвардії України».

За умовами укладеного контракту курсант зобов`язався відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навального підрозділу закладу вищої освіти у випадах, визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

19.08.2020 позивача зараховано в списки перемінного складу та на всі види забезпечення, що підтверджується витягом з наказу начальника Національної академії Національної гвардії України (по стройовій частині).

28.09.2021 позивачем подано рапорт про відрахування з навчального закладу через небажання продовжувати навчання.

18.10.2021 солдата ОСОБА_1 відраховано з навчання та виключено зі списків перемінного складу курсантів академії.

Згідно розрахунків фактичних видатків державного бюджету за період навчання з 19.08.2020 по 18.10.2021 фактичні витрати пов`язані з утриманням в Національної академії Національної гвардії України відповідачем складають 198 581,38 грн.

20.08.2021 відповідач письмово повідомив позивача про суму заборгованості фактичних видатків, з якою був згоден та ознайомлений з наслідками здійснення примусового стягнення.

21.10.2021 позивачем власноруч була отримана претензія про стягнення суми витрат, які пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .

У зв`язку із недотриманням вказаного зобов`язання, позивачі звернулись до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно зі частиною п`ятою статті 25 Закону №2232, з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом 4 частини 2 статті 23 цього Закону.

Приписами частини 10 статті 25 Закону №2232 установлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).

Відповідно до пункту 3, 6 Порядку № 964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з, зокрема, грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням. Витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку - пункт 7 Порядку №964.

VI. Оцінка суду

Аналіз наведених вище приписів свідчить про те, що у разі укладення контракту про проходження військової служби між вищим військовим навчальним закладом, військовим навчальним підрозділом вищого навчального закладу та курсантом та проходження ним військової служби (навчання) на останнього покладаються відповідні обов`язки передбачені чинним законодавством України та контрактом.

Судом встановлено, що 19.08.2020 між Міністерством внутрішніх справ та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України, на здобуття ступеня вищої освіти бакалавра тактичного рівня підготовки за спеціальністю 053 «Психологія», спеціалізація «Психологічне забезпечення службово-бойової діяльності підрозділів Національної гвардії України».

За умовами укладеного контракту курсант зобов`язався відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням в Академії, в якій проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого військового навчального закладу.

В період проходження військової служби (навчання) відповідачем було подано рапорт про відрахування з навчального закладу через небажання продовжувати навчання.

18.10.2021 солдата ОСОБА_1 відраховано з навчання та виключено зі списків перемінного складу курсантів академії.

В ході розгляду справи, судом було досліджено контракт та рапорт про відрахування з навчального закладу, зі змісту яких вбачається, що в останніх вказувалося на обов`язок відповідача відшкодувати, відповідно до вимог Постанови №964, фактичні витрати за навчання в навчальному закладі.

Вищенаведені документи відповідачем було власноручно підписано, відтак суд доходить висновку, що ОСОБА_1 був належним чином обізнаний щодо наявності в нього такого обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового розірвання ним контракту.

Також, суд зауважує, що проходження ним строкової служби до укладення контракту про проходження військової служби (навчання) не звільняють його від обов`язку відшкодування витрат, передбачених умовами такого контракту та нормами чинного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка підстав та черговості погашення боргу, встановлених чинним законодавством України, тощо.

При цьому питання правомірності визначення суми заборгованості не охоплюється предметом даного позову, оскільки розрахунки фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 , згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом позову у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Вказане є однією із гарантій дотримання принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.

Наведений правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31.08.2018 року по справі №821/381/17 та від 22.08.2018 року по справі №820/1878/16.

Згідно розрахунків фактичних видатків державного бюджету за період навчання з 20.08.2020 по 18.10.2021 фактичні витрати пов`язані з утриманням в Національної академії Національної гвардії України відповідача складають 198 581,38 грн.

Докази добровільного відшкодування відповідачем фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національної академії Національної гвардії України у період з 20.08.2020 по 18.10.2021 у розмірі 198 581,38 грн. матеріали справи не містять.

Також, суд звертає увагу на те, що курсанти, які навчаються в Національній академії Національної гвардії України перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).

За встановлених обставин та виходячи із системного аналізу приписів Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 суд приходить до висновку про те, що заявлена до стягнення сума відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з утриманням відповідача в Національної академії Національної гвардії України у період з 20.08.2020 по 18.0.2021, підлягає сплаті відповідачем.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

ІX. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачі у даній справі є суб`єктом владних повноважень та не понесли витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, то підстави для стягнення з відповідача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Національної академії Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2, р/р НОМЕР_3, МФО 820172, ДКСУ в м. Києві) відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національної академії Національної гвардії України у період з 20.08.2020 по 18.10.2021 у розмірі 198 581,38 грн. (сто дев`яносто вісім тисяч п`ятсот вісімдесят одна грн. 38 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.

Дата підписання та виготовлення повного тексту рішення - 27.06.2022.