Справа № 420/23888/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/23888/21
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року по справі за адміністративним позовом приватного підприємства «Алібі» до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації при митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

В С Т А Н О В И Л А :

30.11.2021 приватне підприємство «Алібі» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправними та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів від 20.10.2021 №UA500020/2021/000113/2,

- картку відмови в прийнятті митної декларації при митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00677.

В обґрунтування позовних вимог ПП «Алібі» зазначило, що митниця протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст.53 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості. Підприємство зазначило, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження митної вартості, містять розбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року позовна заява ПП «Алібі» задоволена у повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Одеська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Зокрема, апелянт посилається на ненадання судом першої інстанції належної оцінки доводам відповідача.

Відповідно п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2022 року здійснена заміна на належного відповідача: Одеська митниця Держмитслужби () замінена на правонаступника Одеську митницю як відокремлений підрозділ Держмитслужби України ().

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.06.2021 ATLANTIK GIDA TEKSTIL INSAAT NAKLIYAT SANA.YI ve DIS TICARET LTD.STI (Туреччина) (як продавцем) та ПП «Алібі» (як покупцем) укладено зовнішньоекономічний контракт №2021-1-TR, на виконання умов якого позивачем імпортовано на митну територію України: товар №с 1 - абрикос сушений (курага) без додання цукру та додаткової обробки, врожаю 2021 року; товар № 2 - абрикос сушений (курага) Індустріал без додання цукру та додаткової обробки; товар № 3 - абрикос сушений (курага) Індустріал 3 клас без додання цукру та додаткової обробки.

Відповідно до умов вказаного контракту поставка здійснювалась на умовах FOB Istanbul, Turkey відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» (2010) морським транспортом.

З метою митного оформлення товару 21.10.2021 позивач подав електронну митну декларацію №UA500020/2021/217060, в якій митна вартість товару заявлена за ціною договору. Разом з митною декларацією позивачем для оформлення товару подано: зовнішньоекономічний контракт №2021-l-TR від 03.06.2021 року (4104); додаткову угоду до контракту №2021-l-TR від 02.09.2021 (4103); рахунок-фактуру (інвойс) від 08.10.2021 № GIB016 (0380); калькуляцію виробництва від 08.10.2021 року (3021); пакувальний лист від 08.10.2021 (0271); прайс-лист виробника від 08.10.2021р. (3014); коносамент від 16.10.2021 року №2021/09/ЕХР/004484 (0705); сертифікат про походження товару D0514359 від 13.10.2021 (0861); інформацію про позитивні результати проходження фіто-санітарного контролю 7697064 від 21.10.2021 р.(5509); сертифікат якості (0003); видаткову накладну, що підтверджує вартість товару в Україні при продажу №1769 від 27.08.2021 року (3003); документи для підтвердження витрат на транспортування від перевізника Asgard, а саме: рахунок-фактуру №831 від 15.10.2021 року та калькуляцію транспортних витрат від 15.10.2021р.(3007)4; документ про оплату транспортно-експедиційних послуг №0410001 від 19.10.2021 року (3005); наряд №19 від 18.10.2021 року для вивозу товару з порту від перевізника ТОВ «КАТРОМ» (0787); лист - реліз від продавця від 18.102021р. (9000); копію митної декларації країни відправлення №21343100ЕХ264969 від 13.10.2021 (9610).

За результатами правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, а саме:

- недотримання пп. «в» п.2 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України щодо не включення до митної вартості товару вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- недотримання ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України щодо підтвердження витрат на транспортування транспортними (перевізними) документами. Згідно наказу МФУ від 24.02.2012 року № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (надання послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано;

- не підтвердження вартості страхування товару, яка за умовами поставки FOB СТАМБУЛ не включаються до вартості, що сплачена або підлягає сплаті за товар. В листі від 15.10.2021 № б/н лише зазначено, що адресантом листа страхування вантажу не здійснювалось. Відтак проаналізувати вплив на формування митної вартості витрат, понесених при страхуванні, неможливо, також у даному листі зазначено номер коносамента, який до митного оформлення не надавався. У інвойсі від 15.10.2021 № 831 міститься інформація щодо коносамента 2021/10/ЕХР/004484, якого на дату видання інвойсу не існувало, що свідчить про можливо наявні ознаки підробки;

- наданий декларантом прайс-лист продавця товарів, адресований покупцю за контрактом, містить посилання на контракт 2021-1-TR від 03.06.2021 року, тобто вказаний документ не адресований необмеженому колу осіб, та за своїм змістом не може підтверджувати числові значення складових заявленої митної вартості товарів;

- пунктом 6.1 контракту 2021-1-TR від 03.06.2021 наведено перелік документів, що продавець зобов`язаний надавати покупцеві товарів, серед яких сертифікат походження та фітосанітарний сертифікат. Проте до митного контролю та митного оформлення такий документ надано не було.

У зв`язку з тим, що документи надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості, на думку митного органу, містили розбіжності та не містили усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості, декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

22.10.2021 листом декларанта ФОП ОСОБА_1 надіслано видаткові накладні та повідомлено митний орган, що інших додаткових документів надати немає можливості.

З огляду на недостатність документів митний орган дійшов до висновку, що подані декларантом документи не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості та 22.10.2021 відповідач прийняв оскаржуване рішення №UA500020/2021/000113/2 про коригування митної вартості товарів, яка визначена за резервним методом, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00677.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з надання позивачем до розмитнення товару повного пакету документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 22 липня 2021 року (справа № 540/1918/20), від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вимагаючи від декларанта відомості про розмір понесених витрат на пакування, митний орган вважав, що вартість упаковки, вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, мають бути включені до митної вартості товару.

Судом вірно зазначено, що за змістом пред`явлених до декларування документів вартість пакування товару не є витратною.

За умовами поставки FOB продавець виконав умови постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження, а також продавець зобов`язаний за свій рахунок оплатити витрати, зв`язані з пакуванням, необхідної для перевезення товару.

На підтвердження факту включення продавцем пакування у вартість товару, позивачем до митного оформлення наданий інвойс №GIB016 від 08.10.2021, в якому зазначено, що пакування включено до вартості товару та наведено відповідну калькуляцію виробництва, зокрема, виробничих затрат, включаючи пакування та маркування (а.с.33,46).

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, затвердженого наказом Мінфіну України від 20.09.2012 № 1011, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі "37. Процедура" митної декларації має бути зазначено "ZZ32", в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено "ZZ00" (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

На підставі викладеного, суд дійшов вірного висновку, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Щодо не підтвердження позивачем належними документами вартість витрат на перевезення, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що декларантом надані вичерпні відомості стосовно понесених транспортних витрат.

Згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін умови поставки FOB («Free on Board»), які є умовами поставки у даному спорі, означає, що продавець поставляє товар на борт судна, номінованого покупцем, або забезпечує надання таким чином товару. З цього моменту усі витрати та ризики втрати або пошкодження товару має нести покупець. За умовами поставки FOB продавець несе обов`язок лише по митному очищенню товару для експорту. Отже, у разі поставки товару на умовах FOB витрати з доставки товару до вказаного у контракті місця покладаються на покупця.

Судом вірно встановлено, що декларант до митного оформлення надав рахунок фактуру про надання експедиційних послуг № 831 від 15.10.2021 та довідку про вартість перевезення товару б/н від 15.10.2021 (а.с.36-37).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Доводи апелянта, що такі витрати у відповідності до Правил заповнення декларації митної вартості, затвердженої наказом Мінфіну України від 24.05.2012 № 599, зареєстрованої в Мінюсті України 18.06.2012 за № 984/21296, мають бути підтверджені рахунком-фактурою (актом виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківськими та платіжними документами, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляцією транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, які не були надані декларантом, не відповідають обставинам справи.

Так, наданий декларантом рахунок-фактура містить реквізити сторін, суму та умови платежу. Довідка від перевізника від 15.10.2021 містить відомості про вартість послуг з перевезення вантажу, умови поставки, реквізити сторін, які в повній мірі відповідають рахунку-фактурі.

За таких обставин надані позивачем митному органу документи є логічними та містять необхідні відомості про вартість перевезення товару, як згідно із положеннями ч.2 ст. 53 МК України, так і Правил № 599.

Посилання митного органу на відсутність документів, що підтверджують страхування вантажу, як на обґрунтованість своїх рішень та дій, правильно не прийнято судом до уваги, оскільки за правилами пункту 8 частини другої статті 53 МК України декларант повинен надати страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо таке страхування здійснювалося.

Відповідно до пунктів А.3. та Б.3. «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB як у продавця так і покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування. Відтак, при поставці товару на умовах FOB сторони самостійно вирішують, чи бажають вони застрахувати товар та в якій мірі.

Умови контракту не містили застережень щодо страхування товару, а довідкою перевізника від 15.10.2021 підтверджено відсутність страхування товару. Тому вірними є висновки суду, що у разі, якщо товар не страхування, відсутність доказів страхування не може бути підставою для відмови у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.

Щодо посилання митниці на те, що у наданому до митного оформлення інвойсі від 15.10.2021 № 831 вказаний коносамент 2021/10/ЕХР/004484, якого на дату видання інвойсу не існувало, судом вірно відхилені зазначені доводи.

Коносамент наданий до митного оформлення містить в собі відомості щодо завантаження контейнеру на судно.

Вiдповiдно до положень частини 2 статті 15 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про морське перевезення вантажів 1978 року (Гамбурзькі правила) передбачено, що після того, як вантаж завантажений на борт, перевізник якщо того вимагає вантажовiдправник, повинен видати вантажовiдправнику «бортовий» коносамент, в якому в додаток до вiдомостей, які вимагаються відповідно до пункту 1 цієї статті, повинно бути вказано, що вантаж знаходиться на борту судна або судів, а також повинна бути вказана дата або дати навантаження. Якщо перевізник раніше видав вантажовiдправнику коносамент або інший товаророзпорядчий документ, який має відношення до цього вантажу, то на прохання перевізника вантажовiдправник повинен повернути такий документ в обмін на «бортовий» коносамент. Перевізник може задовольнити вимоги вантажовідправника у відношенні «бортового» коносаменту шляхом доповнення раніше виданого документа при умові, що доповнений таким чином документ включає в себе свідомості, які повинні бути в «бортовому» коносаменті.

Коносамент наданий до митного оформлення містить в собі відомості щодо дати завантаження контейнеру на борт судна. Тобто жодних розбіжностей чи ознак підробки наданий до митного оформлення коносамент в собі не містять, а навпаки кореспондує з іншими документами та підтверджує відомості наведені в митній декларації.

Щодо посилання митниці на те, що відповідно умов зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2021 № 2021 1-TR продавець повинен надати на товар сертифікат якості, але зазначений документ до митного оформлення не надавався, суд вірно вказав, що сертифікат якості не має відношення до визначення митної вартості товарів. Він не входить до переліку документів які перелічені в якості обов`язкових для проведення митного оформлення. Сертифікат якості надавався для проходження видiв контролю єдиного вікна. Вказаний сертифікат був наданий митниці при митному оформленні (графа 44) в якості додаткового документу, однак не був взятий інспектором до уваги.

Стосовно зауваження відповідача, що наданий декларантом прайс-лист продавця товарів адресований покупцю за контрактом, містить посилання на контракт 2021-1-TR від 03.06.2021 року, тобто вказаний документ не адресований необмеженому колу осіб, та за своїм змістом не може підтверджувати числові значення складових заявленої митної вартості товарів, судова колегія погоджується з висновком суду, що каталоги, специфікації, прейскуранти, прайс-листи продукції складаються виробником товару у процесі здійснення його господарської діяльності та не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують якість товару. Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.

За вказаних обставин судова колегія приходить до висновку, що надані позивачем до митного оформлення документи не містять розбіжностей та не містять ознак підробки, а містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не спростовані митним органом, а тому відповідачем безпідставно застосовано інший метод визначення митної вартості у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів.

Крім того, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів, з аналізу баз даних ЄАІС Держмитслужби відповідач встановив, що рівень митної вартості подібних товарів є більшим: МД від 15.07.2021 № UA 100320/2021/227565 1,26 доларів США за кг, ніж рівень митної вартості, якій було заявлено декларантом по товару № 1 - 1,1244 доларів США за кг, по товару № 2 - 0,7256 доларів США за кг, по товару № 3 - 0,5706 доларів США за кг.

Разом з тим, наведене не дає підстав вважати такі рішення обґрунтованими та мотивованими у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 МК України.

У рішеннях про коригування заявленої митної вартості, крім найменування товару, номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням ціни ідентичних товарів.

Судова колегія враховує сталу позицію Верховного суду, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. На підставі викладеного судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2022 року Одеській митниці відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення рішення по справі, судовий збір у розмірі 5 448 грн підлягає стягненню з апелянта.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 20 грудня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України () до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 5 448,00 (п`ять тисяч чотириста сорок вісім) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко