Справа № 280/3618/22
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 червня 2022 року Справа № 280/3618/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання (поштова адреса): АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Вознесенського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр-т Металургів, 6 ЄРДПОУ 35037170) про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Вознесенського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Вознесенського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Манделюка Д.П. від 18.05.2022 у виконавчому провадженні № 69052505 про відкриття виконавчого провадження та визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Вознесенського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Манделюка Д.П. від 18.05.2022 у виконавчому провадженні № 48783523 про стягнення виконавчого збору.

Позовна заява обґрунтована тим, що в межах виконавчого провадження ВП №48783523 відповідачем було фактично стягнуто за виконавчим документом шляхом відрахування із заробітної плати боргу у розмірі 55688,34 грн. Відтак сума виконавчого збору визначається пропорційно до фактично стягнутої суми та складає 5568,83 грн. При цьому в межах виконавчого провадження ВП №48783523 не було стягнуто суму боргу у повному обсязі. Стягувачем було надіслано відповідачу заяву №0208/1 від 08.02.2022, в якій зазначено, що станом на 07.02.2022 стягувач ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСНРУП» не має претензій до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розірі 2327286,53 грн. При цьому, постанова про повернення виконавчого документа стягувану була винесена відповідачем лише 18.05.2022, у зв`язку з чим було продовжено здійснення відрахування із заробітної плати позивача. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюдже ту України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Вказує, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі по вернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення його без реального виконання рішення суду. На підтвердження того, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої суми свідчать і положення пункту 3 ч. 1 ст. 45 Закону №1404-ІІІ, відповідно до якого розпо діл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому чи слі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості, зокрема, у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Вказує, що відповідно до вказаного пункту у постанові про повернення виконавчого документа стягувану, виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується тільки з суми, яка фактично стягнута на користь стягувача. При цьому, відповідачем не було вказано в постанову про повернення виконавчого документа стягувану від 18.05.2022 суму, яка фактично була стягнута. Звертає увагу, що постанова перо стягнення виконавчого збору від 18.05.2022 не була виділена в окреме провадження, а видана вже завершеному виконавчому провадженні ВП №48783523. Відтак, з посиланням на судову практику та норми законодавства, вказує, що вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2022 і постанови про стягнення виконавчого збору від 18.05.2022 є такими, що не відповідають вимогам закону, а отже підлягають скасуванню. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді від 15.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 24.06.2022.

Відповідач адміністративний позов не визнав, 23.06.2022 надав до суду відзив, відповідно до якого зазначає, що відповідно до статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Вказує, що 22.09.2015 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано боржнику строк для добровільного виконання до 28.09.2015. Боржником в строк наданий для добровільного виконання рішення суму виконано не було. 16.11.2016 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено за місцем отримання доходу боржника. На адресу відділу 08.02.2022 надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №48783523. З урахуванням вимог статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 18.05.2022 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69052505 з примусового виконання постанови ВП №48783523 від 18.05.2022 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України в розмірі 211557,86 грн. На момент відкриття виконавчого провадження залишок не стягнутого виконавчого збору складає 206052,44 грн. У задоволенні позову просить відмовити.

23.06.2022 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно частини четвертої статті 297 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.08.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист по справі №335/2173/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 86022,24 доларів США, штрафу та пені у розмірі 235992,73 грн

22.09.2015 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою надано боржнику строк для добровільного виконання до 28.09.2015.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем було встановлено, що боржник отримує дохід від ТОВ «Автоцентр «Європа-сервіс».

16.11.2016 державним виконавцем, керуючись статтями 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ті інші доходи боржника та направлено за місцем отримання доходу боржника.

Як слідує з постанови №1086/2 від 16.11.2016 державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області направлено до ТОВ «Автоцентр «Європа-Сервіс» для виконання виконавчий лист №335/2173/15-ц від 28.08.2015 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 2115578,67 грн., постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 211557,86 грн., постанову про стягнення з боржника втрат на проведення виконавчих дій у розмірі 150 грн., а всього 2327286,53 грн.

08.02.2022 за вих. №0208/1 ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» направило до Вознесенівського відділення державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заяву про повернення виконавчого документа стягувану, відповідно до якої зазначає, що станом на 07.02.2022 ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не має претензій до ОСОБА_1 , тому враховуючи п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» просить винести постанову про повернення виконавчого документу №335/2173/15-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

18.05.2022 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) керуючись п.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану ВП №48783523. Відповідно до п.2 резолютивної частини вказаної постанови припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Також, 18.05.2022 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП№48783523, відповідно до якої зазначено, що боржником рішення суду не виконано, керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» постановляє стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 211557,86 грн.

18.05.2022 старшим державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69052505 щодо примусового виконання постанови ВП №48783523, виданої 18.05.2022, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 211557,86 грн. (залишок не стягнутого виконавчого збору складає 206052,44 грн.

Не погоджуючись з вказаними постановами від 18.05.2022 про стягнення виконавчого збору про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон).

Суд враховує те, виконавче провадження з виконання виконавчого документу, виданого 28.08.2015 Орджонікідзевським районним судом по справі №335/2173/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості у розмірі 86022,24 доларів США, штрафу та пені у розмірі 235992,73 грн. розпочато в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1991 №606-XIV у редакції чинній на момент відкриття ВП №48783523 (далі Закон №606-XIV).

Відповідно до статті 25 Закону №606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно частини першої статті 27 Закону №606-XIVу разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 28 Закону №606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Виходячи з аналізу вказаної норми судом встановлено, що державним виконавцем у 2015 році постанова про стягнення виконавчого збору підлягала винесенню у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання.

Так, відповідачем надано лише постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2015. При цьому, постанова про стягнення виконавчого збору, на яке міститься посилання у постанові №1086/2 від 16.11.2016, відповідачем не надано. При цьому, позивачем та відповідачем не заперечується факт її винесення, скільки постанова про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2022 містить посилання на часткове стягнення виконавчого збору.

05.10.2016 втратив чинність Закон №606-XIV у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про виконавче провадження « від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до пункту 6 та пункту 8 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до частин 14 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості зі сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині першій статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, відповідно до частини дев`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо, зокрема, стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частин третьої п`ятої статті 37 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, аналіз наведеної норми свідчить про те, що виконавче провадження у даній справі було розпочато на підставі Закону №606-ХІV, який був чинний на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Втім, оскаржуване рішення про стягнення виконавчого збору державним виконавцем прийняте на підставі Закону №1404-VІІІ, прикінцевими та перехідними положеннями якого встановлено, що після набрання чинності цього Закону виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідачем оскаржувані постанову винесено 18.05.2022, тобто в період дії Закону №1404-VІІІ

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, норми Закону № 1404-VIII не встановлюють залежності між прийняттям постанови про стягнення виконавчого збору та обставинами вчинення державним виконавцем дій по здійсненню примусового стягнення з боржника в межах виконавчого провадження, оскільки законодавчо прямо визначається обов`язок державного виконавця прийняти постанову про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Більше того, на це вказує і та обставина, що розмір виконавчого збору законодавчо поставлений у залежність від суми, що підлягає примусовому стягненню, а не від суми, яка є фактично стягнутою в межах виконавчого провадження.

В даному контексті суд звертає увагу на те, що аналогічне правове регулювання діяло і станом на час відкриття ВП № 48783523.

Так, відповідно до вимог статті 28 Закону № 606-XIV (в редакції, чинній станом на момент відкриття ВП № 48783523), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Тобто, добровільне виконання боржником судового рішення у строк, встановлений статтею 25 Закону № 606-XIV, визнавалось підставою для звільнення його від сплати виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Дана норма була спрямована на стимулювання добровільного виконання рішень суду та підвищення ефективності виконавчого провадження.

Разом з тим, невиконання боржником у встановлений строк виконавчого документу в добровільному порядку було підставою для примусового виконання такого документу, що, в свою чергу, тягло за собою застосування специфічних санкцій майнового характеру, а саме - стягнення виконавчого збору та інших витрат виконавчого провадження, як це передбачено і вимогами Закону № 1404-VIII.

Варто зауважити, що наведене правове регулювання питання стягнення виконавчого збору, що визначене нормами Закону № 606-XIV та Закону № 1404-VIII є аналогічними.

Таким чином, Закон № 606-XIV (в редакції, чинній на момент відкриття ВП № 48783523), так само як і Закон № 1404-VIII, не ставлять можливість застосування санкцій у вигляді стягнення виконавчого збору в залежність від фактичного вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду або іншого виконавчого документу.

Відтак, станом на дату винесення оскаржуваної постанови (18 травня 2022 року) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, внаслідок чого доводи позивача про те, що виконавчий збір стягується залежно від фактично стягнутої суми є безпідставними.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець визначає суму виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження, а у випадку повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) постанова про стягнення виконавчого збору має бути прийнята не пізніше наступного дня з дня наведених обставин. При цьому, останнє повноваження реалізується державним виконавцем, якщо виконавчий збір ще не стягнуто. Крім того, наведені норми дозволяють державному виконавцю вирішити питання про стягнення виконавчого збору, як у постановах про відкриття виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження так і в окремій постанові, якою вирішується питання про стягнення виконавчого збору.

Вказана правова позицію узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові КАС ВС від 24.12.2021 у справі № 640/4599/21 (№ в ЄДРСР 102229408).

З наведеного правового регулювання та обставин справи, суд приходить до висновку, відповідачем правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП № 48783523 від 18 травня 2022 року, підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні. Відтак і відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №69052505 від 18.05.2022.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги є не обґрунтованими та таким, що не підлягають задоволенню..

В порядку ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання (поштова адреса): АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Вознесенського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69006, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр-т Металургів, 6 ЄРДПОУ 35037170) про визнання протиправною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.06.2022

Суддя О.О. Артоуз