Справа № 500/2168/22
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2168/22

27 червня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнати протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № 87 від 24.03.2022;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1980 по 19.10.1980 в Полтавській мехколоні № 4 тресту "Полтавасільелектромережбуд" та періоди роботи у російській федерації з 14.03.2007 по 11.02.2008, з 19.03.2008 по 20.02.2009, з 25.02.2009 по 19.02.2010, з 25.03.2010 по 11.03.2011, з 01.04.2011 по 20.01.2012, з 22.02.2012 по 21.01.2013, з 25.02.2013 по 20.01.2014, з 24.03.2014 по 19.01.2015, з 16.03.2015 по 03.03.2016, з 05.04.2016 по 17.02.2017, з 09.03.2017 по 31.05.2017, з 07.08.2017 по 21.02.2018, з 22.02.2018 по 12.02.2019, з 27.02.2019 по 17.01.2020, з 02.03.2020 по 28.01.2021, з 10.03.2021 по 24.11.2021, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 13 грудня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.04.2022 ОСОБА_1 надіслано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 87 від 24.03.2022 про відмову у призначенні пенсії з посиланням на те, що його загальний страховий стаж складає 19 років 1 1 місяців 05 днів. До страхового стажу не зараховано, окрім іншого:

період роботи з 01.07.1980 по 19.10.1980 в Полтавській мехколоні № 4 тресту "Полтавасільелектромережбуд", оскільки в трудовій книжці відсутній підпис уповноваженої особи;

періоди роботи з 2007 року згідно довідки № 27301 від 12.05.2021, виданої "Центральним державним архівом трудових відносин міста Москви", довідки № 7 від 26.10.2021 та чотирьох довідок без номера від 26.01.2021, виданих ТОВ Оптово-роздрібний торговий центр "Москва", а також № 79 від 02.02.3017, № 93 від 22.02.2017, № 718 від 06.02.2018, № 90 від 30.03.2018, виданих ТОВ "ММУ ЦЕМ", у зв`язку з відсутністю інформації про сплату страхових внесків.

Проте позивач не погоджується із таким рішенням відповідача, оскільки вважає, що подані та зібрані документи підтверджують наявність у нього достатнього страхового стажу для призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою судді від 24.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

06.06.2022 представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надіслав до суду клопотання, в якому серед іншого, просить надати додатковий час для подання відзиву на позовну заяву.

22.06.2022 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 87, від 24 березня 2022 року позивач отримав відмову у призначенні пенсії, оскільки на момент звернення страховий стаж позивача склав 19 років 11 місяців 5 днів, що є меншим за необхідний.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано, зокрема:

період роботи з 01.07.1980 по 19.10.1980 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутній підпис відповідальної особи;

періоди роботи з 2007 року згідно довідок №27301 від 12.05.2021 виданої "Центральним державним архівом трудових відносин міста москви", №7 від 26.10.2021 та 4 довідки без номера від 26.10.2021 видані ТОВ Оптово-роздрібний торговий центр "москва". Також №79 від 02.02.2017, №93 від 22.02.2017, №718 від 06.02.2018, №90 від 30.03.2018 виданих ТОВ ММУ ЦЕМ, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Вказує, що зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.2004 на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, здійснюється за умов підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав на території яких провадилась трудова діяльність.

Станом на момент винесення рішення, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області відзиву на позовну заяву не подав.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 21.02.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування".

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 04.04.2022 позивачу надіслано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 87 від 24.03.2022 про відмову у призначенні пенсії оскільки його загальний страховий стаж складає 19 років 11 місяців 05 днів, що є меншим за необхідний.

Так, до страхового стажу не зараховано, серед іншого:

період роботи з 01.07.1980 по 19.10.1980 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки відсутній підпис відповідальної особи;

періоди роботи з 2007 року згідно довідок №27301 від 12.05.2021 виданої "Центральним державним архівом трудових відносин міста Москви", №7 від 26.10.2021 та 4 довідки без номера від 26.10.2021 видані ТОВ Оптово-роздрібний торговий центр "Москва". Також №79 від 02.02.2017, №93 від 22.02.2017, №718 від 06.02.2018, №90 від 30.03.2018 виданих ТОВ ММУ ЦЕМ, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як видно із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.07.1980 позивач з 01.07.1980 по 19.10.1980 працював в Полтавській мехколоні № 4 тресту "Полтавасільелектромережбуд".

Однак, вказаний період не зарахований до його страхового стажу, оскільки відсутній підпис відповідальної особи.

На час здійснення запису про спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 "Про трудові книжки робітників та службовців" встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови "Про трудові книжки робітників та службовців" при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Отже, суд приходить до висновку, що період роботи позивача в Полтавській мехколоні № 4 тресту "Полтавасільелектромережбуд" з 01.07.1980 по 19.10.1980 підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року, встановлено те, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Згідно зі статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року (далі - Угода від 13.03.1992 року) для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 11 Угоди від 13.03.1992 року необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Із змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами. Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Як зазначалося вище, до страхового стажу позивача також не зараховано періоди роботи з 2007 року згідно довідок №27301 від 12.05.2021 виданої Центральним державним архівом трудових відносин міста Москви, №7 від 26.10.2021 та 4 довідки без номера від 26.10.2021 видані ТОВ Оптово-роздрібний торговий центр "Москва". Також №79 від 02.02.2017, №93 від 22.02.2017, №718 від 06.02.2018, №90 від 30.03.2018 виданих ТОВ ММУ ЦЕМ, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Відповідно до архівної довідки "Центральним державним архівом трудових відносин міста Москви" від 12.05.2021 № 27301 слідує, що ОСОБА_1 з 01.03.2007 по 31.12.2011 отримував заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії. Окрім цього, у довідці зазначено, що з 01.01.2001 проводяться відрахування єдиного соціального податку.

Відповідно до архівної довідки Центрального державного архіву трудових відносин міста Москви від 12.05.2021 № 27301 вбачається, що ОСОБА_1 з 01.01.2012 по 31.03.2016, за винятком періоду з 01.02.2015 по 28.02.2015 отримував заробітну плату, що враховується при обчисленні пенсії. Окрім цього, у довідці зазначено, що з 01.01.2001 проводяться відрахування єдиного соціального податку.

ОСОБА_1 згідно з довідкою від 26.10.2021 у 2019 році отримав заробітну плату у розмірі 374719,25 руб., згідно з довідкою від 26.10.2021 у 2020 році - 369387,76 руб., згідно з довідкою від 25.11.2021 у 2021 році - 357642,68 руб.

На підставі довідки ТОВ Оптово-роздрібний торговий центр "Москва" від 24.11.2021 № ТЦЗК-000154 на отриману ОСОБА_1 заробітну плату протягом 2019-2021 були нараховані страхові внески.

Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону "Про трудові пенсії в російській федерації" від 17.12.2001 №173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

При цьому, суд зауважує, що порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі №535/1031/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

На переконання суду вказана відмова позивачу зроблена з формальних підстав, окрім цього, пенсійним органом не надано належної оцінки усім поданим позивачем документам, які оформлені належним чином.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).

Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, сплата страхових внесків, як єдина підстава у відмові призначення пенсії є протиправною, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 27 березня 2018 року, справа № 208/6680/16-а; від 24 травня 2018 року, справа № 490/12392/16-а; від 20 березня 2019 року, справа № 688/947/17; від 9 вересня 2019 року, справа №242/5448/16-а; від 31 жовтня 2019 року, справа № 235/7373/16.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи позивача у російській федерації з 14.03.2007 по 11.02.2008, з 19.03.2008 по 20.02.2009, з 25.02.2009 по 19.02.2010, з 25.03.2010 по 11.03.2011, з 01.04.2011 по 20.01.2012, з 22.02.2012 по 21.01.2013, з 25.02.2013 по 20.01.2014, з 24.03.2014 по 19.01.2015, з 16.03.2015 по 03.03.2016, з 05.04.2016 по 17.02.2017, з 09.03.2017 по 31.05.2017, з 07.08.2017 по 21.02.2018, з 22.02.2018 по 12.02.2019, з 27.02.2019 по 17.01.2020, з 02.03.2020 по 28.01.2021, з 10.03.2021 по 24.11.2021 підлягають зарахуванню до його страхового стажу.

Відтак, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 87 від 24.03.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки, позивач звернувся за пенсією не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку, набув право на пенсію за віком та має достатній страховий стаж для її призначення (понад 29 років), суд приходить до висновку, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення нею пенсійного віку, а саме з 13 грудня 2021 року.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідач належним чином не виконав обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Тому, з урахуванням наведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області № 87 від 24.03.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.1980 по 19.10.1980 в Полтавській мехколоні № 4 тресту "Полтавасільелектромережбуд" та періоди роботи у російській федерації з 14.03.2007 по 11.02.2008, з 19.03.2008 по 20.02.2009, з 25.02.2009 по 19.02.2010, з 25.03.2010 по 11.03.2011, з 01.04.2011 по 20.01.2012, з 22.02.2012 по 21.01.2013, з 25.02.2013 по 20.01.2014, з 24.03.2014 по 19.01.2015, з 16.03.2015 по 03.03.2016, з 05.04.2016 по 17.02.2017, з 09.03.2017 по 31.05.2017, з 07.08.2017 по 21.02.2018, з 22.02.2018 по 12.02.2019, з 27.02.2019 по 17.01.2020, з 02.03.2020 по 28.01.2021, з 10.03.2021 по 24.11.2021, призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13 грудня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, );

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, );

Головуючий суддя Баранюк А.З.