Справа № 460/14062/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-06-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 червня 2022 року м. Рівне №460/14062/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області про визнання рішень протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області (далі відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправним рішення Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 направлення для проходження медико-соціальної експертизи для встановлення ступеня втрати працездатності у відсотках; 2) зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області видати ОСОБА_1 відповідно до пункту 1.4 розділу І затвердженого наказом МОЗ України від 05.06.2012 року № 420 «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків» - направлення на медико-соціальну експертну комісію для проходження медико-соціальної експертизи для встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; 3) визнати протиправним рішення Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням ІІІ групи інвалідності, захворювання яке пов`язане із проходженням служби у поліції; 4) зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги по втраті працездатності у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, через захворювання, пов`язане із проходженням служби на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», що складає 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач проходив службу у ЗСУ, Дубенській виховній колонії, ОВС, Національній поліції України, а з 28.11.2019 по 11.02.2022 у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Рівненській області. У зв`язку із систематичним перебуванням на лікарняному та скаргами на погане самопочуття, 13.01.2022 керівником Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області було направлено позивача на проходження медичної (військово-лікарської) комісії для визначення придатності до подальшої служби. 03.02.2022 ДУ «ТМО МВС України у Рівненській області» було проведено медичний огляд позивача та встановлено перелік захворювань, за результатами якого видано свідоцтво про хворобу. Згідно змісту даного свідоцтва, захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в поліції. У зв`язку із цим, позивач, як він стверджує, неодноразово в усному порядку, а 10.02.2022 в письмовому порядку (подання рапорту) звернувся до відповідача з проханням видати направлення для проходження медико-соціальної експертизи для встановлення інвалідності та визначення ступеня втрати працездатності через виявлені під час служби захворювання. Проте відповідачем було відмовлено у видачі направлення, що, на думку позивача, не узгоджується із нормами чинного законодавства, тому таке рішення відповідача є протиправним. В подальшому, позивач самостійно звернувся до закладу охорони здоров`я і 10 лютого 2022 року йому було встановлено ІІІ групу інвалідності через ураження внутрішніх органів й визнано, що захворювання пов`язане із проходженням служби в поліції. 11 лютого 2022 року позивача було звільнено зі служби за пп. 2 п. 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (через хворобу). 22 лютого 2022 року позивач подав заяву до відповідача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції. Однак, відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні та виплаті такої допомоги. Така відмова, як стверджує позивач, є безпідставною та необґрунтованою і спрямована на порушення права позивача на соціальний захист. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що станом на 10.02.2022 позивачу вже було встановлено групу інвалідності. Також, Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, встановлений перелік надання відповідних документів для встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності. Отже, як стверджує відповідач, направлення роботодавця є не єдиним документом, необхідним для встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків. Зважаючи на вказане, відсутня можливість для надання позивачу додаткового направлення для встановлення ступеня втрати його працездатності у відсотках. Також, на думку відповідача, останній правомірно відмовив позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням інвалідності з огляду на наступні підстави: 1. Група інвалідності була встановлено до звільнення позивача зі Служби, що суперечить пп. 2.4.4 п. 2.4 Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затвердженого наказом ССО від 08.09.2020 № 478, яким встановлено, що одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі, зокрема, визначення співробітнику Служби інвалідності відбувається протягом шести місяців після його звільнення внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. 2. Згідно з Свідоцтвом про хворобу № 3 від 03.02.2022 «Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції» суперечить пп. 2.4.4 п. 2.4 Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою від 28.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Розглянувши позовну заяву, відзив на неї, з`ясувавши обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу: у період з 03.06.1999 року по 13.10.2000 рік у Збройних силах України, з 22.04.2002 року по 26.07.2010 рік у Дубенській виховній колонії, з 27.07.2010 року по 06.11.2015 року в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року по 25.11.2019 року у Національній поліції України.

В період з 28.11.2019 по 11.02.2022 позивач проходив службу у Територіальному управлінні Служби судової охорони у Рівненській області.

13.01.2022 керівником Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області було направлено позивача на проходження медичної (військово-лікарської) комісії для визначення придатності до подальшої служби.

03.02.2022 ДУ «ТМО МВС України у Рівненській області» було проведено медичний огляд позивача та встановлено перелік захворювань, за результатами якого видано свідоцтво про хворобу № 3.

Згідно змісту даного свідоцтва: «… 11…Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції….Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків… 12. Постанова медичної (військово-лікарської) комісії щодо ступеня придатності до військової служби. Непридатний до служби в поліції.»

03.02.2022 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 10.02.2022.

11.02.2022 наказом Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області № 65 о/с позивача звільнено зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 2 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (через хворобу).

10.02.2022 позивач звернувся до відповідача із рапортом, а 16.02.2022 із заявою щодо видачі направлення для проходження МСЕК для встановлення інвалідності та ступеня втрати працездатності у відсотках.

10.03.2022 відповідачем надано відповідь позивачу на його на рапорт від 10.02.2022 та заяву від 16.02.2022 в якій фактично наведені лише норми чинного законодавства.

22.02.2022 позивач подав заяву до відповідача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції.

24.03.2022 протоколом № 1 засідання комісії з питань виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності співробітником територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області розглянуто заяву позивача та вирішено відмовити у такій виплаті з наступних підстав:

1. Визначення встановленої групи інвалідності відбулося до звільнення зі Служби судової охорони, що суперечить пп. 2.4.4 п. 2.4 Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затвердженого наказом ССО від 08.09.2020 № 478, яким встановлено, що одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі, зокрема, визначення співробітнику Служби інвалідності відбувається протягом шести місяців після його звільнення внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

2. Згідно з Свідоцтвом про хворобу № 3 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» від 03.02.2022 «Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції», що суперечить пп. 2.4.4 п. 2.4 Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затвердженого наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 № 478, яким виплата одноразової грошової допомоги призначається внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби у Службі судової охорони. 24.03.2022 начальником Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області затверджений висновок про відмову в призначенні виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з визначенням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції ОСОБА_1

Висновком, затвердженим начальником територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області 24.03.2022, відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги з тих же підстав, що наведені у протоколі комісії.

Не погоджуючись із такими рішеннями позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним рішення з приводу відмови у видачі направлення для проходження медико-соціальної експертизи для встановлення ступеня втрати працездатності у відсотках та зобов`язання видати таке направлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Вимогами ст. 165 даного Закону встановлено, що грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (ч. 1).

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками (ч. 2).

Співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України "Про Національну поліцію" для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони (ч. 3).

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації, визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317.

Відповідно до пп. 1 п. 11 цього Положення, міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Механізм встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків встановлений Порядком встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженим Наказ Міністерства охорони здоров`я України 05.06.2012 № 420, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2012 р. за № 1387/21699.

Згідно з вимогами п. 1.4. розділу І даного Порядку, медико-соціальна експертиза потерпілого здійснюється МСЕК у складі комісії відповідно до пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, за наявності:

акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н - 1, наведеною в додатку 4 до Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок);

акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П - 4, наведеною в додатку 17 до Порядку; медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання за формою, наведеною в додатку 16 до Порядку;

направлення роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - Фонд), суду чи прокуратури;

направлення закладу охорони здоров`я, за формою № 088/о, затвердженою наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 квітня 2012 року за № 661/20974 (далі - форма № 088/о).

Відповідно до п. 1.9 розділу І цього ж Порядку, за наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами або професійними захворюваннями, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється:

при І групі інвалідності - не вище 100%;

при ІІ групі інвалідності - не вище 85%;

при ІІІ групі інвалідності - не вище 65%.

У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.

Положенням п. 2.1 розділу ІІ Порядку, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлюється, виходячи з наслідків ушкодження здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання з урахуванням професійних здібностей, що є у потерпілого, клініко-функціональних можливостей і важливих професійних якостей, які дозволяють продовжувати виконання роботи за попередньою професією до нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання. Враховуються зниження кваліфікації, зменшення обсягу виконуваної роботи та важкість праці в звичайних, спеціально створених виробничих або інших умовах, ступінь втрати професійної працездатності встановлюється в межах від 5 до 100 відсотків.

Із викладеного слідує, що саме медико-соціальними експертними комісіями (МСЕК) встановлюється, зокрема, інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

При цьому, медико-соціальна експертиза з визначення ступеня втрати професійної працездатності проводиться за наявності документів, визначених у п. 1. 4 розділу І Порядку, і одним із таких документів є направлення роботодавця на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання.

Я вбачається із матеріалів справи (свідоцтво про хворобу № 3), позивач у період служби у відповідача систематично хворів, у зв`язку із чим, відповідачем було направлено позивача на проходження медичної (військово-лікарської) комісії для визначення придатності до подальшої служби.

03.02.2022 ДУ «ТМО МВС України у Рівненській області» було проведено медичний огляд позивача та встановлено перелік захворювань, за результатами якого видано Свідоцтво про хворобу № 3.

Згідно змісту даного свідоцтва: «… 11…Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції….Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків… 12. Постанова медичної (військово-лікарської) комісії щодо ступеня придатності до військової служби. Непридатний до служби в поліції.»

Цією ж датою, 03.02.2022, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 12 ААБ № 822228 від 10.02.2022.

Варто звернути увагу, що відповідно до наведених вище положень, МСЕК, в даному випадку, медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області», під час проведення медико-соціальної експертизи (медичного огляду) позивача та встановивши йому ІІІ групу інвалідності, мала встановити й ступінь втрати професійної працездатності. Однак, як слідує із Свідоцтва про хворобу № 3 від 03.02.2022, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках позивачу не встановлений.

11.02.2022 наказом Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області № 65 о/с позивача звільнено зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 2 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (через хворобу).

16.02.2022 позивач звернувся до відповідача із рапортом щодо видачі направлення для проходження медико-соціальної експертизи з визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Суд зауважує, що станом на 16.02.2022 відповідач вже не був роботодавцем позивача, оскільки останній звільнений 11.02.2022, тому правових підстав для видачі такого направлення у відповідача не було.

Разом з тим, відсутність такого направлення від відповідача не позбавляє права позивача на визначення йому ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, оскільки як наведено вище по тексту, медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області», під час проведення медико-соціальної експертизи (медичного огляду) позивача та встановивши йому ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в поліції, мала встановити одночасно й ступінь втрати професійної працездатності.

Тобто, медична (військово-лікарська) комісія ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» має усунути недоліки та встановити позивачу ступінь втрати професійної працездатності у відсотках.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги в цій частині позову задоволенню не належать.

З приводу позовних вимог позивача про визнання протиправним рішення щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням ІІІ групи інвалідності, захворювання, яке пов`язане із проходженням служби у поліції та зобов`язання здійснити призначення та виплату такої одноразової грошової допомоги суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2. ст. 162-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», порядок проходження служби співробітниками Служби судової охорони регулюється цим Законом та положенням, яке затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Голови Служби судової охорони, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Приписами ч. 3 ст. 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що співробітникам Служби судової охорони гарантується інший соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Згідно з п. 20 розділу I Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженим Рішення Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1052/0/15-19, соціальний і правовий захист співробітників та членів їхніх сімей забезпечується відповідно до законодавства. Грошове забезпечення співробітників здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Співробітникам гарантується соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби.

Отже, наявність правового статусу співробітника Служби судової охорони гарантує останньому соціальний захист в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на фінансування Служби судової охорони.

Згідно з пп. 2 п. 2 розділу XII даного Положення, співробітник звільняється зі служби, а служба припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби.

Як зазначено вище по тексту, 03.02.2022 ДУ «ТМО МВС України у Рівненській області» було проведено медичний огляд позивача та встановлено перелік захворювань, за результатами якого видано Свідоцтво про хворобу № 3.

Згідно змісту даного свідоцтва: «… 11…Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції….Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків… 12. Постанова медичної (військово-лікарської) комісії щодо ступеня придатності до військової служби. Непридатний до служби в поліції.»

Цією ж датою, 03.02.2022, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 12 ААБ № 822228 від 10.02.2022.

Із викладеного слідує, що з 03.02.2022, позивач за медичними показниками став непридатним до служби внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції і його травма пов`язана з виконанням службових обов`язків.

На підставі висновку даної постанови медичної (військово-лікарської) комісії, 11.02.2022 наказом Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області № 65 о/с позивача звільнено зі служби в Службі судової охорони за підпунктом 2 пункту 2 розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони (через хворобу).

22.02.2022 позивач подав заяву до відповідача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи, захворювання пов`язане з проходженням служби в поліції.

24.03.2022 протоколом № 1 засідання комісії з питань виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності співробітником територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області розглянуто заяву позивача та вирішено відмовити у такій виплаті з наступних підстав:

1. Визначення встановленої групи інвалідності відбулося до звільнення зі Служби судової охорони, що суперечить пп. 2.4.4 п. 2.4 Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затвердженого наказом ССО від 08.09.2020 № 478, яким встановлено, що одноразова грошова допомога призначається та виплачується у разі, зокрема, визначення співробітнику Служби інвалідності відбувається протягом шести місяців після його звільнення внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

2. Згідно з Свідоцтвом про хворобу № 3 медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» від 03.02.2022 «Захворювання ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції», що суперечить пп. 2.4.4 п. 2.4 Порядку виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затвердженого наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 № 478, яким виплата одноразової грошової допомоги призначається внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби у Службі судової охорони.

Висновком, затвердженим начальником територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області 24.03.2022, відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги з тих же підстав, що наведені у протоколі комісії.

Суд зауважує, що відповідач, приймаючи рішення про відмову позивачу у виплаті такої допомоги, посилався на Порядок виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), чи втрати працездатності співробітника Служби судової охорони, затвердженого наказом Служби судової охорони від 08.09.2020 № 478 (далі - Порядок).

Судом досліджений вказаний Порядок та встановлено, що він затверджений лише наказом Служби судової охорони 08.09.2020 № 478.

Суд звертає увагу, що цей Порядок прийнятий відповідно до ст. 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статей 97-101 Закону України «Про національну поліцію», п. 20 розділу І Положення про проходження служби співробітниками Служби судової охорони, затвердженим Рішення Вищої ради правосуддя 04.04.2019 № 1052/0/15-19.

Крім того, згідно наказу Служби судової охорони від 08.09.2020 № 478, метою прийняття даного Порядку, є визначення умов, механізму оформлення та розмірів виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності співробітників Служби судової охорони.

Отже, вказаний наказ зачіпає соціально-економічні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України; доповнює організаційно-правовий механізм їх реалізації; має міжвідомчий характер.

Тобто, такий Порядок передбачає одну і більше норм права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

З огляду на викладене, суд констатує, що вказаний документ містить усі ознаки нормативно-правового акта. Однак, як встановлено судом, цей нормативно-правовий акт не затверджений Вищою радою правосуддя у відповідності до ч. 2. ст. 162-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому положення цього документу судом у спірних правовідносинах не застосовуються.

В той же час, оскільки на правовий статус співробітника Служби судової охорони, яким був позивач, поширюються гарантії соціального захисту в обсягах та порядку, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» для поліцейських, то у спірних правовідносинах суд керується нормами права саме цього Закону (далі Закон № 580).

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

За змістом пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 99 Закону № 580, розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату: визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Таким чином, обов`язковими умовами для виплати одноразової грошової допомоги за п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", є отримання особою інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції.

Тобто, для набуття права на отримання одноразової грошової допомоги за п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", особі має бути встановлена інвалідність внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби і така інвалідність може бути встановлено ще протягом шести місяців після звільнення.

Факт встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, не заперечується учасниками справи та підтверджується матеріалами справи.

Однак, відповідач стверджує, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу, оскільки інвалідність встановлена позивачу у період проходження служби, тобто до звільнення позивача із Служби судової охорони, в той час як норми закону передбачають визначення такої інвалідності протягом шести місяців після звільнення.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача та звертає увагу, що положеннями пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580 встановлений порядок реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги.

Закріплення у пункті 4 частини першої статті 97 Закону № 580 такого порядку реалізації особою права на отримання одноразової грошової допомоги потребує встановлення причино-наслідкового зв`язку між наявністю у поліцейського інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, та неможливістю внаслідок цього продовжувати службу в поліції, що підтверджується відповідним рішенням медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції, на підставі якого поліцейський звільняється зі служби в поліції.

Визначений наведеними положеннями Закону № 580 шестимісячний строк, протягом якого особі, звільненій зі служби в поліції, може бути встановлена інвалідність внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в поліції або органах внутрішніх справ, зумовлений потребою встановлення в розумні строки безпосереднього зв`язку між виявленням в особи захворювання (поранення, контузії, травми або каліцтва), несумісного з подальшим проходженням служби, та встановленням їй інвалідності згідно з документами, що стали підставою для її звільнення (рішення медичної (військово-лікарської) комісії про непридатність до служби в поліції).

Тобто, особі може бути встановлена інвалідність внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з проходженням ним служби ще протягом шести місяців після звільнення. І якщо протягом ще шести місяців після звільнення особі встановлена така інвалідність, то ця особа може реалізовувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги.

На думку суду, встановлення позивачу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції до звільнення, жодним чином не впливає на його право щодо отримання одноразової грошової допомоги, оскільки внаслідок цього захворювання, що спричинило інвалідність, позивач і був звільнений зі служби.

Отже право на отримання допомоги позивач отримав з дати встановлення йому інвалідності, тобто з 03.02.2022.

Позаяк, інвалідність позивач отримав під час проходження служби, а право на отримання допомоги виникало вже після звільнення, то суд приходить до висновку, що позивач, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про Національну поліцію", має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки виплата одноразової грошової допомоги є забезпеченням гарантованого державою соціального захисту співробітника Служби судової охорони, який втратив працездатність.

З огляду на вищевикладене, суд вважає протиправним висновок відповідача про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", тому такий висновок належить до скасування.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, а також, враховуючи наявність у позивача права на отримання такої допомоги, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по втраті працездатності у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, через захворювання, пов`язане із проходженням служби на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності прийнятого рішення у спірних правовідносинах у повному обсязі, натомість доводи позивача частково відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то позовні вимоги слід задовольнити частково.

Підстави для відшкодування позивачу судового збору у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні, оскільки останній звільнений від його сплати на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а доказів понесення інших судових витрат суду не надано і судом не встановлено.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Територіального управління Служби судової охорони у Рівненській області від 24 березня 2022 року про відмову в призначенні виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з визначенням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції ОСОБА_1 .

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу по втраті працездатності у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, через захворювання, пов`язане із проходженням служби на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Територіальне управління Служби судової охорони у Рівненській області (вул.Симона Петлюри, 10,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43162140)

Повний текст рішення складений 29 червня 2022 року

Суддя Т.О. Комшелюк