Справа № 580/7967/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7967/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року, суддя Гаращенко В.В., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунська» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корсунська» звернулось з адміністративним позовом до Черкаського окружного адміністративного суду, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 18.06.2021 №5010/, яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1701627 грн та податкове повідомлення-рішення від 18.06.2021 №5011/, яким позивачу зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість в розмірі 140885 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що висновки акту перевірки базуються на недоліках первинних бухгалтерських документів, тоді як перевіряючими не заперечується фактичне здійснення господарської діяльності контрагентами ТОВ «НІЛ-2011» та ТОВ «ПОЛІССЯ АГРО АКТИВ».

Також позивач вказав, що відповідач безпідставно послався на порушення позивачем вимог щодо формування податкового кредиту, оскільки з контрагентами ТОВ «НІЛ-2011» та ТОВ «ПОЛІССЯ АГРО АКТИВ» здійснені реальні господарські операції, на підтвердження яких наявні необхідні, належним чином оформлені первинні бухгалтерські документи, а висновки акту перевірки не відповідають нормам чинного законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ДПС у Черкаській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2022 задоволено клопотання Головного управління ДПС у Черкаській області про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

В судовому засіданні колегією суддів було відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Корсунська» про відкладення розгляду справи у зв`язку з браком часу на підготовку відзиву на апеляційну скаргу з огляду на його необгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до направлень на перевірку від 07.05.2021 №961/23-00-07-0404 та № 962/23-00-07-0404, виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області Гордієнко Марії Юріївні, головному державному ревізору-інспектору відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Черкаській області, раднику податкової та митної справи ІІІ рангу та Губанову Сергію Сергійовичу, головному державному ревізору - інспектору відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Черкаській області, раднику податкової та митної справи ІІІ рангу, відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі по тексту - ПКУ) на підставі наказу Головного управління ДПС у Черкаській області від 07.05.2021 № 838-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Корсунська» (скорочене найменування - ТОВ «Корсунська», далі - товариство) , місцезнаходження: 20441 Черкаська обл., Тальнівський район, с. Корсунка, вул. Миру, буд. 1, з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за лютий 2021 року, яке становить більше 100 тис. гривень, з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт від 24.05.2021 № 3739/23-00-07-0405/39084795 у якому зафіксовано порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме:

- вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), п. 2.4 Наказу №88, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, за лютий 2021 року на суму 1 361 302 грн., та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 140 885 грн.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Черкаській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 18.06.2021 №5010/, яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1361302 грн, та нараховано штрафні санкції в розмірі 340325 грн;

- від 18.06.2021 №5011/, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість у сумі 140885 грн.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом першим пункту 198.6. статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пункт 201.8 вказаної статті передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні є підставою для покупця товарів на віднесення сум ПДВ в накладних до податкового кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції в ході розгляду справи під час перевірки не виявлено серед постачальників позивача суб`єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов`язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами.

Доказів на підтвердження того, що позивач або його контрагенти не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань, в акті перевірки ревізорами не наведено.

Як убачається з акта перевірки перевіряючі проаналізували постачальників позивача, суми поставок та ПДВ і не вказали в акті перевірки про відсутність реєстрації податкових накладних.

Окрім того, суд звертає увагу, що в ході проведення перевірки не виявлено серед постачальників позивача суб`єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов`язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ТОВ «Корсунська» мало господарські правовідносини з ТОВ «Ніл - 2011» з придбання поролону 22-42 білого (2000*1600*60) в кількості 1143,894 кг, на загальну суму 182 222,32 грн., у тому числі ПДВ 30 370,39 грн., про що між підприємствами укладено договір поставки від 08.02.2021 №0802-1 та додаткову угоду до вказаного договору від 09.02.2021 з чітко визначеним предметом, виписано видаткову від 10.02.2021 №85 і податкову накладну №25 від 09.02.2021 на зазначену суму.

До матеріалів справи позивачем долучено накладну № 1002-1 від 10 лютого 2021 року, яка засвідчує транспортування поролону 22-42 білого (2000*1600*60) в кількості 1143,894 кг згідно видаткової накладної від 10.02.2021 №85.

Оплата товару проведена позивачем у повному обсязі на користь ТОВ «Ніл - 2011» на підставі платіжного доручення №6 від 09.02.2021 через АТ КБ «Приватбанк».

Щодо доводів податкового органу про те, що до перевірки не надано наказ про відрядження директора, авансовий звіт про відрядження з підтверджуючими документами, які могли б свідчити про безпосередню участь директора ОСОБА_1 під час укладання та підписання даного договору в м. Дніпро, то колегія судідв вважає, що відрядження директора не є визначальною ознакою фактичного здійснення господарської операції, адже сторони договору самостійно визначають місце його укладення та можуть у повній мірі обмінюватись кореспонденцією засобами поштового зв`язку. Крім того, керівник підприємства не зобов`язаний оформляти відрядження з метою оформлення господарських операцій, оскільки такий обов`язок прямо не передбачений нормами податкового законодавства.

Що стосується викладених в акті перевірки тверджень про відсутність розшифровки підпису особи, яка підписала від імені ТОВ «Корсунська» видаткову накладну №25 від 09.02.2021, суд зазначає, що наведена накладна містить печатку підприємства, що дає змогу достовірно встановити учасників господарської операції.

У постанові від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17 Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчити про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІ №996-ХІ (в редакції станом на час здійснення спірної господарської операції) первинний документ - це будь-який документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Законодавством не визначений вичерпний перелік документів, які можуть вважатися первинними, відтак таким, що підтверджують проведення господарської операції і на підставі яких формується звітність. Відсутність деяких реквізитів в одному з первинних документів не робить автоматично господарську операцію такою, що не відбулася.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, ТОВ «Корсунська» мало господарські правовідносини з ТОВ «Полісся Агро Актив» з придбання добрива органічного біогумус в кількості 135208 кг та добрива органічного зоогумус 80,7% у кількості 362 672 кг, на загальну суму 8 830 896,96 грн., у тому числі ПДВ 1 471 816,16 грн., про що між підприємствами укладено договір поставки від 04.02.2021 №04/02/21 та виписано видаткові та податкові накладні на відповідні суми.

В акті перевірки відповідач посилається на недоліки видаткових накладних у вигляді відсутності розшифровки підпису особи, яка їх підписала від імені ТОВ «Корсунська». Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги зазначені доводи відповідача з огляду на вищевикладені доводи та зазначив, що формальні недоліки в первинних документах повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу варто надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту, а не оформленню такої операції.

Також судом встановлено, що під час перевірки позивачем надано відповідачу видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки про оплату, платіжні доручення книги складського обліку матеріалів, звіти по рахунку 20.09, звіти по використанню органічних добрив біогумсу та зоогумусу 80,7 % за березень 2021 року, наданий лист щодо роз`яснення щодо органічного добрива в якому йдеться про технологічний процес переробки органічних відходів, надані протоколи випробувань органічного добрива «зоогумус», експлуатаційний дозвіл №14-20-195, паспорти якості на органічне добриво зоогумус та біогумус, експортні висновки.

На підтвердження якості закупленого товару позивачем до перевірки були надані наступні документи:

- акт Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту . споживачів ГУ Держродспоживслужби в Миколаївській обл., за результатами проведення планового(позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини №14.21.1-48/77 від 22 липня 2020 року;

- експертний висновок №006235 п/20 від 24.11.2020;

- експертний висновок №00623 7 п/20 від 23.11.2020;

- експертний висновок №006236 п/20 від 25.11.2020;

- договір поставки товару №05-10/2020 від 05 жовтня 2020 року;

-договір суборенди виробничого приміщення з виробничими потужностями з переробки неїстівних продуктів від 02.11.2020;

- договір №2 від 02.11.2020;

- протокол випробувань №1172 від 03.12.2020;

- технологічна карта добриво органічне зоогумус;

- експуатаційний дозвіл № 14-20-195.

Таким чином, доводи податкового органу про відсутність документів, які підтверджують якість товару, є безпідстатвними.

Щодо посилання відповідача на те, що ТОВ «Полісся Агро Актив» з моменту державної реєстрації не придбавало (не орендувало) виробниче обладнання, необхідне для виробництва добрива органічного біогумус, а також не придбавало червоні дощові черв`яки каліфорнійського виду, сировину для виробництва (опилки дерева, листя дерева, сіно, солома, пташиний послід або гній рогатої худоби, торф, пісок), що ставить під сумнів дану господарську операцію з поставки добрива органічного біогумус, та що з огляду на технологію виробництва добрива органічного зоогумус у великих обсягах, товариству необхідно придбати личинки мухи виду Lucilia Caesar та/або Musca Domestica, придбати (орендувати) необхідне обладнання для такого виробництва, колегія суддів зазначає таке.

Згідно акта перевірки встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «Полісся Агро Актив» є виробництво добрив і азотних сполук.

Відповідач не спростував, що ТОВ «Полісся Аагро Актив» у жовтні 2020 року придбано у ТОВ «Біоконверсія МК» Личинки мухи «Чорна львінка» (Hermetia Illucens (Black Soldier Fly) у кількості 2000 кг, при цьому вказує на тривалий час необхідний для виробництва добрива, що ставить під сумнів господарські операції, а також, що відсутні докази наявності дозволу на викиди.

Проте такі доводи відповідача не підтверджуються відповідними доказами, а експертиза на предмет дотримання технології виробництва добрив органічних біогумус та зоогумус, не проводилась.

Відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заперечував, що транспортування товару здійснювалось з використанням транспортних засобів власними силами позивача, що відповідає умовам договору з ТОВ «Полісся Аагро Актив» та підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними, а тому окремі недоліки документів про транспортування товару не свідчать про безтоварність господарських операцій.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Платника податку не може бути позбавлено права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, яка свідчить про незаконність такого формування, при цьому платник податку не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його контрагентами, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання та не міг про них знати.

Відповідач не надав доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допустив контрагент, а також не зазначено інших доводів, які могли б свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за господарськими операціями з наведеним контрагентом.

Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону що; формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податкова кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних база відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Правова позиція у подібній справі була викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2021 у справі №460/143/19.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що податковим органом за весь період діяльності ТОВ «Полісся Агро Актив» не встановлено придбання каліфорнійських черв`яків для виробництва органічного добрива, то вони також є безпідставними.

Як зазначено в акті перевірки, до перевірки було надано лист даного товариства, у якому зазначено про специфіку цього товариства щодо переробки органічних відходів харчової промисловості каліфорнійськими червяками, а тому вони закупляють відходи, м`ясо, рибні залишки, тощо, що забезпечує розмноження червяків і переробку відходів в органічні добрива.

Проте, податковий орган не надав доказів того, що контрагент позивача повинен був придбавати каліфорнійського черв`яка у певному періоді часу і що таке придбання є обов`язковим, відповідач в ході розгляду справи не надав.

Окрім того, у даній справі судом розглядається питання чи мала місце господарська діяльність у позивача, чи наявні первинні бухгалтерські документи, які свідчать про господарську діяльність.

Доказів, які б свідчили, що не мала місце така господарська діяльність відповідач не надав.

З огляду на зазначене, суд прийшов до правильного висновку, що спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем не надано.

Таким чином, позивач правомірно відобразив у складі податкового кредиту суми податку на додану вартість за господарськими операціями з контрагентом на підставі належним чином оформлених останнім первинних бухгалтерських документів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 28 червня 2022 року.