Справа № 754/12432/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Бринюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року до Деснянського районного суду м. Києва звернувся позивач із позовом до Управління патрульної поліції м. Києва, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, закриття провадження у справі, визнання протиправними дії поліцейського патрульної поліції щодо тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик.

07.11.2020 року позивач подав уточнений позов, в якому уточнив відповідача та вказав на те, що вважає дії працівника інспекції з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо складення відносно нього постанови серії АС № від 16.09.2020 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП незаконними та протиправними. Окрім цього працівник інспекції з паркування Департаменту транспортної інфраструктури склав акт огляду, тимчасового затримання та доставления транспортного засобу на спеціальний майданчик, в результаті чого позивач був вимушений оплатити грошові кошти у сумі 1669 грн. та комісію за послуги банку, що включають штраф за порушення ПДР, послуги з евакуації та зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику. Як вказує позивач ним не було допущено порушення правил зупинки, стоянки, що створюють значні перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Більше того, з відеозаписів вбачається, що стоянку та зупинку у даному місці здійснювали й інші учасники дорожнього руху. Окрім цього, відсутній дорожній знак, який вказує на рух громадського транспорту на виділеній смузі, де було припарковано його авто, сама смуга, як видно з відеозаписів, не виділена нерозривною лінією з нанесенням літери «А» відповідно до Правил дорожнього руху. Фото, надане Київською міською державною адміністрацією до Управління патрульної поліції м. Києва, на яке посилається Управління патрульної поліції м. Києва у відзиві містить ознаки втручання за допомогою програмного забезпечення. З відеозаписів реєстратора видно, що дорожні знаки, що позначають смугу одностороннього руху та смугу для маршрутних транспортних засобів відсутні, проте на фото вони наявні. Вказана постанова не відповідає вимогам ст. 283 ч. ч. 2 та 3 КУпАП України, оскільки не встановлено, чи здійснено водієм транспортного засобу по вул. Антоновича, 74, зупинку чи стоянку, та не встановлено водія, який вчинив дані дії, адже на час винесення постанови водій був відсутній. До того ж відсутня відповідна дорожня розмітка, що позначає спеціальну смугу для громадського транспорту. Такі обставини виключають суб`єктивну сторону вчиненого правопорушення, адже були відсутні відповідні знаки та позначення. Отже, враховуючи наведене, позивач вважає постанову винесену працівником інспекції з паркування Департаменту транспортної інфраструктури постанову серії АС № від 16.09.2020 року необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню та як наслідок просить закрити провадження у справі, визнати протиправними дії працівника інспекції з паркування Департаменту транспортної інфраструктури щодо тимчасового затримання та доставления транспортного засобу на спеціальний майданчик з відповідними правовими наслідками та компенсацією заподіяної моральної шкоди, завданої незаконними діями суб`єкта владних повноважень

Ухвалою суду від 10.02.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання замінено неналежного відповідача - Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції на належного відповідача - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року адміністративний позов було задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Смаляного Вадима Сергійовича серія АС № від 16.09.2020 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

Визнано протиправними дії головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Смаляного Вадима Сергійовича щодо тимчасового затримання транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER, д.н.з НОМЕР_1 .

Стягнуто з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1555,40 грн. на відшкодування витрат з евакуації та збереження транспортного засобу; 1000,00 грн. моральної шкоди; понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1681,60 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає матеріальним та процесуальним нормам права, винесене без з`ясування всіх обставин справи, а також без надання їм належної правової оцінки.

Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції помилково посилається на пункт 15.10 д ПДР та як наслідок дійшов помилкового твердження про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Також, апелянт вказує на те, що позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП та відповідно не спростовано правомірність дій інспектора з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення 16.09.2020 серія АС № та тимчасовому затриманні транспортного засобу.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача вказує на пропуск скаржником строку звернення до суду з апеляційною скаргою. Стверджує про те, що суд не міг видати виконавчий лист, не переконавшись, що рішення набрало законної сили, а копії повного тексту рішення було надіслано сторонам.

Крім того, позивач вказує про те, що фотозображення з місця події мають ознаки підробки та втручання за допомогою засобів програмного забезпечення. Більше того, на відеозаписах з відеореєстратора евакуйованого авто чітко видно, що дорожні знаки відсутні, в тому місці, де вони зображені на фото. Також, зазначає, що з відеозаписів вбачається, що стоянку та зупинку у даному місці здійснювали й інші учасники дорожнього руху.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту Транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Смаляного В.С. серія АС № від 16.09.2020 року застосовано адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою та діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що диспозиція ч.3 ст.122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил стоянки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Водночас судом досліджено наданий позивачем відеозапис з місця евакуації транспортного засобу з відеореєстратора, яким зафіксовано епізод стоянки транспортного засобу Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 до моменту його евакуації. При цьому, з відеозапису не вбачається створення автомобілем позивача перешкод для руху пішоходів та неможливість руху інших транспортних засобів.

Таким чином, на переконання суду першої інстанції, обставини, викладені в оскаржуваній постанові, щодо залишення автомобіля позивача для стоянки 16.09.2020 року о 18 год. 20 хв. таким чином, що він створює перешкоди для пішоходів або інших транспортних засобів, дослідженими судом доказами не підтвердились, а відтак відповідачем не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як передбачено ч.1 ст. 219 КУпАП, виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).

Від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування (ч.3 ст. 219 КУпАП).

Відповідно до Положення про Департамент транспортної інфраструктури Київської міської ради (КМДА) затверджено розпорядження виконавчого органу КМР (КМДА) 19.11.2018р. №2089 (із змінами), - Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) є структурним підрозділом виконавчого органу КМР (КМДА). Пунктом 5 Положення передбачені завдання Департаменту, а п.7 - повноваження інспекторів паркування.

Функції Департаменту транспортної інфраструктури - це: участь у формуванні та реалізації у м. Києві державної політики в галузі дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; впровадження заходів щодо сприяння розвитку, вдосконаленню та організації ефективного функціонування інфраструктури дорожньо-транспортного комплексу міста, телекомунікаційних мереж та мереж зв`язку загального користування; проведення єдиної політики в питаннях розвитку підприємств дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; надання пропозицій, розробка та впровадження заходів щодо покращення інвестиційного клімату для залучення коштів у розвиток інфраструктури дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; забезпечення організації обслуговування населення підприємствами дорожньо-транспортного комплексу, телекомунікацій, інформатизації; розробка і забезпечення організації реалізації цільових програм; створення та експлуатація інформаційних систем та систем управління на транспорті.

Інспектори з паркування - це державні службовці, які виконують функції держави.

Інспектори з паркування мають право наклади адміністративні стягнення на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 1521 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектори з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Мета роботи інспекторів з паркування: зменшення середньої тривалості стоянки автомобіля; звільнення вулиць від хаотичного паркування автомобілів (розвиток паркувального простору); зниження кількості автомобілів в центрі міста; розвиток інфраструктури пішохідних зон і велодоріжок, а також громадського транспорту; профілактична і роз`яснювальна робота з водіями транспортних засобів. Функціональні обов`язки інспекторів з паркування: інспектування вулиць на предмет виявлення порушення правил зупинки, стоянки, у тому числі неоплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування; здійснення фіксації порушень правил зупинки, стоянки, паркування, в тому числі несплату послуг паркування у режимі фотозйомки (відеозапису); встановлення особи, відповідальної за порушення правил паркування; розміщення на лобовому склі транспортного засобу повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності; винесення постанови по справам про адміністративні правопорушення за порушення стоянки та зупинки, правил паркування; внесення інформації про адміністративні правопорушення до відповідних реєстрів.

Також інспектори здійснюють фотофіксацію (відеозапис) порушень ПДР в розділі стоянки, зупинки, та притягнення до адміністративної відповідальності.

Законодавчі акти, якими керується інспектор з паркування: Конституція України; Закон України «Про державну службу»; Закон України «Про запобігання корупції»; Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; Закону України «Про місцеві державні адміністрації»; Закону України «Про звернення громадян»; Закону України «Про доступ до публічної інформації»; Закон України «Про дорожній рух»; Кодекс України про адміністративні правопорушення (КУпАП).

Отже, інспектор з паркування Смаляний В.С. відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) наділений повноваженнями наклади адміністративні стягнення на підставі КУпАП.

Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту спірної постанови, транспортний засіб Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 зупинено на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначений дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» та дорожньою розміткою 1.24, чим порушено пункт 17.1 ПДР та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

За змістом ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.17.1 ПДР України, передбачено на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Дорожній знак 5.11 застосовується для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знаку поширюється на смугу руху, над якою він встановлений. Якщо знак встановлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції з посиланням на п.п. «д» п.15.10 дійшов висновку, що постанова головного інспектора з паркування винесена відносно позивача за порушення правил стоянки, що створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху (що передбачено, зокрема, диспозицією ч.3 ст.122 КУпАП).

Разом з тим, як вбачається зі змісту самої постанови, транспортний засіб зупинено на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» та дорожньою розміткою 1.24, чим порушено п.17.1 ПДР.

При цьому, колегія суддів зауважує, що диспозиція ч.3 статті 122 КУпАП визначає і інші обставини правопорушення, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, що відповідає п.17.1 ПДР, за що до позивача і було застосовано адміністративне стягнення.

Таким чином, на переконання суду апеляційної інстанції судом першої інстанції невірно визначено підставу винесення спірної постанови відносно позивача.

При цьому, як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, досліджуючи надані сторонами докази (фотознімки та відеозапис) дійшов висновку, що не вбачається створення автомобілем позивача перешкод для руху пішоходів та неможливість руху інших транспортних засобів.

Однак, враховуючи підстави винесення спірної постанови дослідженню судом першої інстанції підлягали інші обставини, а саме, зупинення транспортного засобу на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» та дорожньою розміткою 1.24.

Натомість вказані обставини не досліджувались судом першої інстанції, та відповідно оцінка їм не надавалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів встановила наступне.

В матеріалах справи містяться надані відповідачем фотографії порушення, з яких вбачається, що автомобіль марки Toyota Land Cruiser д.н.з. НОМЕР_1 , зупинений праворуч на дорозі в районі буд. 84 на вул. Антоновича в м. Києві, у зоні дії дорожнього знаку 5.11, що заперечується позивачем.

В свою чергу, позивачем надано відеозапис з відеореєстратора вказаного автомобіля, зі змісту якого, на переконання позивача, дорожній знак 5.11. відсутній, а стоянку та зупинку у даному місці здійснювали й інші учасники дорожнього руху.

Переглядаючи відеозапис з відеореєстратора, колегія суддів погоджується з твердженням позивача про відсутність вказаного знаку 5.11. на вказаному записі.

Разом з тим, досліджуючи вказаний відеозапис у сукупності з фотознімками наданими відповідачем, враховуючи відстань автомобіля до бетонного стовпа, на якому кріпляться дорожні знаки (який зафіксовано і на фотознімках і на відеорегістраторі), колегія суддів дійшла висновку, що зупинка автомобіля була здійснена таким чином, що дорожній знак 5.11 не потрапляє у зону відеозйомки відеореєстратора автомобіля.

При цьому, посилання позивача на те, що фотозображення з місця події мають ознаки підробки та втручання за допомогою засобів програмного забезпечення не підтверджені жодними доказами, а судовою колегією в ході дослідження вказаних фотознімків в суді апеляційної інстанції таких ознак не встановлено.

Таким чином, вищевказані, досліджені фотоматеріали, суд вважає належними та допустимими доказами на підтвердження порушення пункту 17.1 ПДР, що свідчить про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Посилання позивача на той факт, що стоянку та зупинку у даному місці здійснювали й інші учасники дорожнього руху, колегія суддів відхиляє як такі, що виходять за межі позовних вимог та жодним чином не спростовують порушення позивачем Правил дорожнього руху.

При цьому, колегія суддів враховує, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Підстави позову, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, не спростовано останнім.

При цьому, доказів неправомірної поведінки відповідача не надано, з огляду на що, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржувану постанову відповідач реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

В контексті наведеного колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 №990, тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування, в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152----1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152---1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, визначені частиною третьою статті 265--4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При цьому, як було встановлено вище, п.17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Відповідно до п.15.10 а ПДР, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Так, відповідно до статті 265-4 КУпАП розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що у діях водія ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а тому його доводи є необґрунтованими та безпідставними.

Аналізуючи наведене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та за наявності обставин, що підтверджують вину особи.

Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо посилання позивача на пропуск строку звернення до суду з апеляційною скаргою відповідачем, колегія суддів зауважує наступне.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності

За змістом ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 29 липня 2021 року була подана апелянтом 11 січня 2022 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2022 року апеляційну скаргу відповідача було залишено без руху та встановлено апелянту строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

На виконання вказаної ухвали апелянтом подано клопотання із обґрунтуванням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що підтверджується належними доказами.

Вивчивши наведене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення та поновлення строку на звернення до суду з апеляційною скаргою.

Посилання позивача на те, що суд першої інстанції надсилає процесуальні документи також за допомогою електронної пошти спростовується матеріалами справи, з огляду на що припущення позивача, що скаржник навмисно приховував факт отримання повного тексту судового рішення для того, щоб мати можливість поновити його строк для оскарження не знайшли свого підтвердження під час дослідження судом апеляційної інстанції матеріалів справи.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення суду першої інстанції було направлено відповідачу на адресу м. Київ, вул. Леонтовича, 6 лише 13 вересня 2021 року. Інших доказів направлення оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

При цьому, посилання позивача на те, що відповідач мав би дізнатися про вказане рішення з ЄДРСР, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Згідно з підпунктом 15.15 підпункту 15 пункту 1 зазначеного розділу КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд вручає судові рішення в паперовій формі.

Положеннями ч. 11 вказаної норми визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Статтею 295 КАС України встановлено строк на апеляційне оскарження та підстави для його поновлення.

Таким чином, з урахуванням норм вказаної статті, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні питання про поновлення відповідачу строку звернення до суду апеляційної інстанції необхідно виходити із дати отримання судового рішення, надісланого у порядку та у спосіб, встановлений законодавством.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 240, 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 липня 2021 року скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: І.В.Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко