Справа № 160/3303/22
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2022 року Справа № 160/3303/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
11.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому просить:
- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та не зарахування періодів роботи до пільгового стажу роботи протиправною;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загально та пільгового стажу роботи періоди роботи:
- у шахті ім. М. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» з 05.07.1990 року по 17.07.1990 року в якості учня прохідника з повним робочим днем в шахті для проходження виробничої практики;
- у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет» з 17.06.1991 року по 31.08.1991 року в якості учня прохідника з повним робочим днем під землею для проходження практики;
- з 22.06.1992 року по 24.09.1992 року в якості електрослюсаря четвертого розряду з повним робочим днем під землею;
- з 07.07.1993 року по 27.08.1993 року в якості заступника головного енергетика який пов`язаний з підземними роботами у шахті;
- у ДП ДХК Жовтеньвугілля`з 27.08.1993 по 27.06.1996 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаного з підземними роботами в шахті;
- з 27.06.1996 року по 26.07.1997 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті;
- з 26.07.1997 року по 24.12.1997 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаний з підземними роботами в шахті;
- у ДП ДХК «Жовтеньвугілля» шахта «Кіровська» з 25.12.1997 року по 01.02.1998 року в якості механіка по стаціонарному обладнанню, зв`язаної з підземними роботами в шахті;
- з 01.02.1998 року по 15.06.1998 року в якості головного енергетика шахта «Тернопільська»;
- у шахті «Світанок» ДХК «Жовтеньвугілля» з 24.09.1998 року по 09.01.1999 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню пов`язаний з підземними роботами в шахті;
- ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ «Шахта «Жданівська» з 11.01.1999 року по 07.05.1999 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті;
- з 07.05.1999 року по 02.10.2001 року в якості головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті.
В обгрунтування позовних вимог позивачем вказано наступне. 02.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії з 02.12.2021 року за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачем отримано лист від пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи № 160/3303/22 у спрощеному провадженні.
Суд в ухвалі від 26.02.2022 року встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов в порядку ч. 1 ст. 261 Кодексу адміністративного судочинства України протягом 15-ти днів з моменту отримання відповідачем ухвали суду від 16.02.2022 року.
18.03.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, яким заперечує проти задоволення позовних вимог. Одночасно заявлено клопотання про залучення в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, оскільки, рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято саме цим пенсійним органом через неподання документів, що підтверджують пільговий стаж на підземних роботах. Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, керуючись роз`ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 «Про порядок врахування стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розраховано трудових стаж позивача, який за підрахунком склав: страховий стаж 25 років 09 місяців 15 днів, пільговий стаж на підземних роботах, у розумінні ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування», не підтверджений. До пільгового стажу на підземних роботах не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, оскільки відсутні уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, відповідно до п.20 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637.
Таким чином, не враховано такі період до пільгового стажу позивача:
- період навчання у 1988-1993 роках, оскільки не зазначено дату видачі диплому (сканована копія диплому або уточнююча довідка, яка підтверджує період навчання не надана);
- період роботи з 11.01.1999 року по 02.10.2001 року, запис про який не засвідчений печаткою підприємства, відсутній підпис відповідальної особи та дата наказу про звільнення з роботи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2022 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено та залучено в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та надано 15-денний строк для подачі відзиву на позовну заяву з моменту отримання копії ухвали від 23.03.2022 року та копії позовної заяви.
У строк, визначений положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, відзиву на адресу суду або клопотання про продовження строку на його подання до суду не надходило.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України). Відтак, наявні підстави для розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст. ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
У рішенні про відмову вказано, що до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до п.3 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зараховано періоди роботи, зазначені в трудовій книжці, оскільки відсутні уточнюючі довідки про пільговий характер роботи. Період навчання у 1988-1993 роках не враховано, оскільки не зазначено дату видачі диплому (сканована копія диплому або уточнююча довідка, яка підтверджує період навчання не надана). Також не враховано період роботи з 11.01.1999 року по 02.10.2001 рік, запис про який не засвідчений печаткою підприємства, відсутній підпис відповідальної особи та дата наказу про звільнення з роботи.
Також у рішенні вказано, що страховий стаж заявника становить 25 років 09 місяців 15 днів.
У матеріалах справи наявний Диплом ОСОБА_1 серії ФВ №774738, який виданий у тому, що у 1987 році позивач вступив до Дніпропетровського гірничого інституту і в 1993 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю «гірничі машини і устаткування». Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 15.06.1993 року присвоєно кваліфікацію гірничого інженера-електромеханіка.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової НОМЕР_1 позивач:
- з 05.07.1990 року по 17.07.1990 року прийнятий учнем підземного прохідника з повним робочим днем у шахті для проходження виробничої практики у шахті ім. М. Стаханова в/о «Красноармійськвугілля» та звільнений у зв`язку із закінченням практики (запис №5, 6);
- з 17.06.1991 року по 31.08.1991 року прийнятий учнем прохідника з повним робочим днем під землею для проходження практики у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет» та звільнений у зв`язку із закінченням практики (запис №7 та №8);
- з 22.06.1991 року по 24.09.1992 року працював електрослюсарем четвертого розряду з повним робочим днем у Виробничому об`єднанні «Шахтарськвугілля, шахта «Рассвет», звільнений у зв`язку з закінченням виробничої практики (запис №9 та №10);
- з 01.09.1987 року по 15.06.1993 року навчання в Дніпропетровському гірничому інституті (запис №11);
- з 07.07.1993 року по 27.08.1993 року прийнятий заступником головного енергетика, який пов`язаний з роботами в шахті (запис №12);
- з 27.08.1993 року переведений старшим механіком по стаціонарному обладнанню, пов`язаним з підземними роботами в шахті у ДП ДХК «Жовтеньвугілля», звільнений 27.06.1996 року у зв`язку з переведенням (записи №13, 14);
- з 27.06.1996 року по 26.07.1997 року переведений в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті (запис №14 та №15);
- з 26.07.1997 року по 24.12.1997 року переведений в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаний з підземними роботами в шахті (запис №15 та 16);
- з 25.12.1997 року по 01.02.1998 року у ДП ДХК «Жовтеньвугілля» шахта «Кіровська» в якості механіка по стаціонарному обладнанню, пов`язаного з підземними роботами в шахті, звільнений у зв`язку з переведенням (запис №17-18);
- з 01.02.1998 року по 15.06.1998 року переведений в якості головного енергетика шахта «Тернопільська» (запис №18 та 19);
- з 24.09.1998 року по 09.01.1999 року в якості старшого механіка по стаціонарному обладнанню пов`язаний з підземними роботами в шахті у шахті «Світанок» ДХК «Жовтеньвугілля»;
- з 11.01.1999 року по 07.05.1999 року в якості виконуючого обов`язки головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті ДХК «Жовтеньвугілля» ДВАТ «Шахта «Жданівська»;
- з 07.05.1999 року по 02.10.2001 року в якості головного механіка шахти, пов`язаний з підземними роботами в шахті.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 23 ч. 1 Європейської Соціальної Хартії (переглянутої) та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей. Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно з ч.3 ст.4 Закону №1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст. 5 Закону №1058-IV, то цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Стаття 26 Закону №1058-IV визначає порядок та умови призначення пенсії за віком особі після досягнення нею віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.
Відповідно до ч. 3 ст. 114 цього Закону працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Аналогічні приписи містить ст. 14 Закону України Про пенсійне забезпечення , прийнятого 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Як зазначено вище, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що позивач не надав пільгових довідок про підтвердження трудового стажу.
З приводу чого, суд зазначає, що статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи. Є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано; періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Підтвердженням (доказом), що позивач, у періоди, які не зараховані позивачу до пільгового стажу, працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжні. А також, у трудовій книжці зазначені витяги з наказів по підприємству про затвердження переліку робочих місць з пільговим пенсійним забезпеченням.
Водночас, за приписами Порядку № 637 довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише у разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 03.02.2021 у справі № 750/4692/17, постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі № 185/5276/16-а (2-а/185/13/17).
Так, записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що останній працював на посадах електрослюсаря, заступника головного енергетика, старшого механіка по стаціонарному обладнанню, головного енергетика, виконуючого обов`язки головного механіка та на посаді головного механіка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року N 10, Постанови КМУ від 11.03.1994 року N 162. Відтак вказані періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №1.
Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у своєму рішенні посилається на Порядок підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки, затверджений постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.
Відтак, відповідачем не прийнято до уваги, що доказом, що позивач у вищезазначені періоди (які не зараховані позивачу до пільгового стажу) працював повний робочий день на підземних роботах - є записи в його трудовій книжці. Водночас, уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці. З огляду на наведене, посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не надано пільгові довідки про підтвердження спеціального стажу суперечить приписам чинного законодавства, оскільки такі довідки взагалі не потребуються при наявності трудової книжки та відповідних записів в ній, а також, відмовляючи у призначенні пенсії, протиправно посилається на Порядок підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки, оскільки трудова книжка в наявності у позивача.
Таким чином, до пільгового стажу ОСОБА_1 відповідачем протиправно не зараховано періоди його роботи з 05.07.1990 року по 17.07.1990 року, з 17.06.1991 року по 31.08.1991, з 22.06.1992 року по 24.09.1992 року, з 07.07.1993 року по 27.08.1993 року, з 27.08.1993 по 27.06.1996 року, з 27.06.1996 року по 26.07.1997 року, з 26.07.1997 року по 24.12.1997 року, з 25.12.1997 року по 01.02.1998 року, з 01.02.1998 року по 15.06.1998 року, з 24.09.1998 року по 09.01.1999 року, з 11.01.1999 року по 07.05.1999 року, з 07.05.1999 року по 02.10.2001 року, так як посади, на яких працював позивач у вказані періоди, відносяться до Списку №1.
Також, підставою для відмови у призначенні пенсії була відсутність зазначення дати видачі диплому (сканованої копії диплому або уточнююча довідка, що підтверджує період навчання).
Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 зазначено, що у період з 01.09.1987 року по 15.06.1993 року навчався у Дніпропетровському гірничому інституті та вказано серію та номер диплому: НОМЕР_2 , про дату видачі диплому не вказано (запис №11). Крім того, позивачем надано належним чином завірену копію Диплому, який видано ОСОБА_1 тому, що він в 1987 році вступив до Дніпропетровського гірничого інституту та в 1993 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю «гірничі машини і устаткування».
Таким чином, суд враховує відомості, які містяться в трудовій книжці, а саме: записи в трудовій книжці: про навчання у період з 01.09.1987 року по 15.06.1993 рік.
Відповідачем у рішенні про відмову вказано, що період роботи з 11.01.1999 року по 02.10.2001 року не враховується, бо запис у трудовій книжці не засвідчений печаткою підприємства, відсутній підпис відповідальної особи та дата наказу про звільнення з роботи (страховий стаж зараховано відповідно до відомостей, які містяться в системі персоніфікованого обліку). З даного приводу суд зазначає наступне.
Як визначено пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 Міністерства соціального захисту населення, Міністерства юстиції України, міністерства праці України, зареєстровано в юстиції України 17.08.1993 за №110, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п. 4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993р. у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Інструкцією також передбачено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.
Оглядом копії трудової книжки позивача встановлено, що запис про звільнення позивача від 02.10.2001 року дійсно не містить печатки підприємства, при цьому такий запис містить номер наказу, на підставі якого звільнено позивача. Також, відсутній підпис відповідальної особи та не зазначено дату наказу про звільнення.
Між тим, трудову книжку заповнює роботодавець, тому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком, на загальних підставах.
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.
Таким чином, період роботи з 11.01.1999 року по 02.10.2001 рік підлягає врахуванню до страхового стажу позивача, у зв`язку з тим, що відповідачем протиправно не враховано вказаний період через причини, які не залежать від працівника.
Також, суд зазначає, що відповідно до Положення про управління пенсійного фонду України в районах, містах та районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, на територіальні управління Пенсійного фонду України в районах покладено функції по призначенню (перерахунку) і виплаті пенсії.
У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати дискреційні повноваження, користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам.
З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на прийняття рішення щодо призначення пенсії, та враховуючи те, що відповідачем не проводився розрахунок стажу позивача з урахуванням періодів, врахованих судом у даному рішенні, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 02.12.2021 року про призначення пенсії на пільгових умовах з урахуванням висновків суду у даній справі.
Частиною 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо незарахування спірних періодів роботи до трудового (страхового) та пільгового стажу позивача.
Враховуючи положення статті 139 КАС України та часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 992грн. 40 коп. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів в розмірі 496грн 20коп.
Керуючись ст. 139, 242-246, 257 - 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2021 року - про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, яка буде надана судом у рішенні по даній справі.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 248грн. 10 коп.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 248грн. 10 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко