Справа № 420/4062/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4062/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,01 га, «для будівництва індивідуальних гаражів», розташованої на території АДРЕСА_1 , рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмову в наданні дозволу;

- зобов`язати Одеську міську раду розглянути на найближчому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га «для будівництва індивідуальних гаражів», розташованої на території АДРЕСА_1 , та прийняти відповідне рішення згідно зі статтею 118 Земельного кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона 08.01.2022 року звернулась до Одеської міської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для безкоштовного отримання у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 0,01 га, для будівництва індивідуального гаража, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

01.02.2022 року Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради листом №01-26/40 повідомив позивача, що за результатам розгляду її заяви ним буде в подальшому направлений запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду питання відповідності місця розташування об`єкту вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Однак Одеською міською радою у строк, встановлений ст.118 Земельного кодексу України, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи відмову у наданні такого дозволу прийнято не було, з огляду на що позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 21.03.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст. 262 КАС України.

18.04.2022 року від представника Одеської міської ради до суду надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву у зв`язку із відсутністю у неї доступу до відповідних документів задля формування правової позиції відносно предмету позову.

03.05.2022 року від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому останній не заперечує проти продовження Одеській міській раді строку для подання відзиву на позовну заяву.

13.06.2022 року від Одеської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначає, що лист Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради від 01.02.2022 року №01-26/40 носить суто інформаційний характер, і не може вважатись таким, що порушує її права та інтереси, оскільки він містить лише інформацію про етапи розгляду заяви, не спричиняє юридичних наслідків, а отже свідчить про передчасність звернення позивача до суду.

Також відповідач зауважив, що під час дії воєнного стану законодавством заборонено міським радам приймати рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо безоплатної приватизації земельних ділянок. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» доповнено Розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України пунктом 27, відповідно до пп.5 якого під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, зокрема, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Крім того, відповідач у відзиві посилаєтеся на висновок Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, наданого разом із листом від 03.06.2022 року №01-11/867, в якому зазначено, що використання зазначеної позивачем на графічних матеріалах земельної ділянки по провулку Агрономічному для будівництва індивідуальних гаражів не відповідає Генеральному плану, зонінгу. Земельна ділянка розташована на території комунально-складських об`єктів в зоні КС-5 (зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації із СЗЗ до 50 м), в санітарно-захисній зоні (СЗЗ) від промислових підприємств. Одним із переважних видів використання території зони КС-5 є розташування гаражів (паркінгів) з санітарно-захисною зоною до 50 м. Розташування земельної ділянки з видом цільового призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, в межах зони КС-5 затвердженою містобудівною документацією не передбачено.

21.06.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, а 28.06.2022 року від відповідача заперечення.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

08.01.2022 року ОСОБА_1 направила на електрону адресу Одеської міської ради заяву про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для безкоштовного отримання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, яка розташована на території Одеської області, Одеського району, м. Одеси, провулок Агрономічний.

До заяви позивачем було надано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Зазначена заяву була отримана відповідачем 10.01.2022 року, що підтверджується матеріалами справи.

За резолюцією першого заступника Одеського міського голови Кучука М.І. заява ОСОБА_1 була передана до розгляду ОСОБА_2 - директору Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради - уповноваженому виконавчому органу міської ради у галузі земельних правовідносин.

Запит позивача було отримано Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради 12.01.2022 року.

01.02.2022 року листом №01-26/40 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив позивача, що за результатам розгляду її заяви ним буде в подальшому направлений запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду питання відповідності місця розташування об`єкту вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Однак Одеською міською радою у строк, встановлений ст.118 Земельного кодексу України, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи відмову у наданні такого дозволу прийнято не було, з огляду на що позивач 21.02.2022 року звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Також судом встановлено, що лише 22.02.2022 року Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради направив до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради запит із переліком громадян для надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок в м. Одесі на перевірку відповідності місця розташування земельних ділянок Генеральну плану м. Одеси, плану зонування території (зонінгу) м. Одеси та іншій містобудівній документації, серед яких була ОСОБА_1

29.04.2022 року Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради направив Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради відповідь на його лист від 22.02.2022 року, в якому зазначив, що використання зазначеної позивачем на графічних матеріалах земельної ділянки по провулку Агрономічному для будівництва індивідуальних гаражів не відповідає Генеральному плану, зонінгу. Земельна ділянка розташована на території комунально-складських об`єктів в зоні КС-5 (зона розміщення об`єктів 5 класу санітарної класифікації із СЗЗ до 50 м), в санітарно-захисній зоні (СЗЗ) від промислових підприємств. Одним із переважних видів використання території зони КС-5 є розташування гаражів (паркінгів) з санітарно-захисною зоною до 50 м. Розташування земельної ділянки з видом цільового призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, в межах зони КС-5 затвердженою містобудівною документацією, не передбачено.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Дослідивши адміністративний позов позивача, відзив на нього та відповідь на відзив, інші надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст. 13 Конституції України).

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України).

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно частини 3 статті 78 ЗК України визначено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 19 Регламенту Одеської міської ради VII скликання, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 11.11.2015 року №1-VІІ, рада в межах затвердженої структури та чисельності може створювати відділи, управління, департаменти, інші виконавчі органи. Відділи, управління, департаменти, інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, підпорядковані її виконавчому комітету та міському голові. Положення про відділи, управління, департаменти, інші виконавчі органи ради затверджуються радою.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Положення «Про Департамент земельних ресурсів Одеської міської», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.03.2021 року №137-VІІ, Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради. Департамент є правонаступником Деартаменту комунальної власності Одеської міської ради у сфері регулювання земельних відносин.

На Департамент покладені зокрема наступні функції:

2.2.1. попередній розгляд клопотань юридичних та фізичних осіб з питань надання земельних ділянок комунальної власності територіальної громади м. Одеси у власність чи користування, а також інших питань у сфері земельних відносин.

2.2.2. підготовка проектів рішень Одеської міської ради з питань земельних відносин.

2.2.24. розгляд у межах повноважень звернень, заяв, пропозицій, скарг юридичних та фізичних осіб.

2.2.25. здійснення претензійно-позовної роботи з питань, пов`язаних з реалізацією повноважень у сфері земельних правовідносин.

Згідно п. 1.1 Положення про Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №4686-VII від 12.06.2019 року Департамент архітектури та містобудування одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створений відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Департамент є спеціально уповноваженим органом Одеської міської ради з питань містобудування та архітектури.

Пунктом 2.3.1 Положення передбачено, що Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні та надає відповідну довідкову інформацію з цього питання; надає відповідно до законодавства України інформацію щодо можливості розробки проєктів землеустрою, їх відповідності положенням містобудівної документації під час розроблення та затвердження документації із землеустрою (п. 2.4.1).

Згідно п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Положеннями ст. 12 Земельного кодексу України, визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в цьому, повинно оформлятися відповідним рішення ради, прийнятим на її пленарному засіданні.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 08.01.2022 року направила на електрону адресу Одеської міської ради заяву про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для безкоштовного отримання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, яка розташована на території Одеської області, Одеського району, м. Одеси, провулок Агрономічний.

Зазначена заяву була отримана відповідачем 10.01.2022 року.

Водночас, як вбачається з матеріалів адміністративної справи №420/4062/22, відповідачем відповідного рішення у строк та спосіб, встановлені законом, на пленарному засіданні прийнято не було.

Разом з тим, листом від 01.02.2022 року №01-26/40 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради повідомив позивача про направлення ним запиту до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для розгляду питання відповідності місця розташування об`єкту вимогам законів України, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та плану зонування території (зонінгу) м. Одеси.

Суд зауважує, що відсутність належним чином оформленого рішення Одеської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову в цьому у формі рішення свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом, з огляду на що суб`єкт владних повноважень допустив протиправну бездіяльність.

При цьому суд не приймає до уваги в якості обґрунтованих заперечень проти позовних вимог позивача в цій частині посилання Одеської міської ради щодо причин тривалої процедури узгодження відповідачем з Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради та Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради питання відповідності місця розташування запитуваної земельної ділянки вимогам законів та дотримання процедури візування. Суд зазначає, що питання внутрішньої взаємодії органу місцевого самоврядування зі своїми виконавчими органами під час розгляду заяв громадян про надання дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не є підставою для порушення відповідачем встановленого законодавцем місячного строку для розгляду таких заяв.

Аналогічну правову позицію було висловлено Верховним Судом та П`ятим апеляційним адміністративним судом у постановах від 08.12.2021 року та від 09.10.2019 року по справі №420/6078/18.

Крім того, суд враховує, що запит до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради для з`ясування відповідності місця розташування спірної земельної ділянки вимогам законів, нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, було направлено Департаментом земельних ресурсів Одеської міської ради на адресу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради лише 22.02.2022 року, тобто вже після сплину законодавчо встановленого місячного строку для вирішення Одеською міською радою питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у його наданні.

Також суд критично ставиться до посилання відповідача у відзиві на адміністративний позов на те, що під час дії воєнного стану законодавством заборонено міським радам приймати рішення про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо безоплатної приватизації земельних ділянок, оскільки спірні правовідносини виникли ще до введення в Україні воєнного стану, тобто до 24.02.2022 року.

Також суд не надає оцінку посиланням відповідача на висновок Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, наданого разом із листом від 03.06.2022 року № 01-11/867, в якому зазначено, що використання зазначеної позивачем на графічних матеріалах земельної ділянки по провулку Агрономічному для будівництва індивідуальних гаражів не відповідає Генеральному плану, зонінгу, оскільки такий висновок також не є рішенням, прийнятим уповноваженим суб`єктом владних повноважень у спосіб та строк, встановлені законом, на пленарному засіданні. Крім того, такий висновок був винесений Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради вже після звернення позивача до суду.

За таких умов суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу позивача про визнання протиправною бездіяльності Одеської міської ради щодо неприйняття у встановлений законом спосіб рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.01.2022 року про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для безкоштовного отримання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

Також для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Одеську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2022 року про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для безкоштовного отримання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, яка розташована на території Одеської області, Одеського району, м. Одеси, провулок Агрономічний та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до положень, визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Водночас суд не приймає до уваги посилання представника позивача у заяві від 21.06.2022 року на те, що відзив на позовну заяву було підписано не уповноваженою особою з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" від 02 червня 2016 року №1401-VIII були внесені доповнення до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Приписами ст. 131-2 Конституції України встановлено, що представництво іншої особи в суді здійснює виключно адвокат.

У цій же нормі Конституції України (ч.4) зазначено, що Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Отже, з аналізу наведених норм законодавства слідує, що з 01 січня 2020 року будь-яка юридична особа (у тому числі органи державної влади та органи місцевого самоврядування) може брати участь в адміністративній справі через свого керівника, члена виконавчого органу або іншу особу, уповноважену діяти від його імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво суб`єкта владних повноважень), або через представника (якими можуть бути адвокат або прокурор), за виключенням справ щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів та у малозначних спорах.

Суд зазначає, що відповідно до п.20 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) визначена, як адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно пункту 10 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно частини 4 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових кошті в у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що адміністративна справа №420/4062/22 не підпадає під категорію справ, які повинні розглядатись виключно за правилами загального позовного провадження або які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 12 та ч. 4 ст. 257 КАС України), вона є малозначною, а тому суд доходить висновку що Одеська міська рада, як орган місцевого самоврядування, може приймати участь у цій справі в порядку, визначеному процесуальним Законом, а саме Кодексом адміністративного судочинства України.

Положеннями ч.1 ст.55 КАС України передбачено, що сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до вимог ч.3 вказаної норми юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Частиною 2 ст. 57 КАС України визначено, що у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина 3 ст. 59 КАС України).

Судом встановлено, що відзив на адміністративний позов Одеської міської ради було підписано та подано до суду його представником за довіреністю Степанчук В.В., яка є головним спеціалістом відділу по роботі з адміністративними справами управління з питань представництва у судах Юридичного департаменту Одеської міської ради.

При цьому довіреність №266/вих-мр від 23.12.2021 року видана Міським головою Одеської міської ради Трухановим Г.Л. та підтверджує повноваження представника відповідача Степанчук В.В. представляти інтереси Одеської міської ради в судах усіх інстанцій та спеціалізацій з усіма правами, наданими Кодексом адміністративного судочинства України позивачеві, відповідачеві, третій особі, іншому учаснику судового процесу, кредитору, у тому числі з правом подання процесуальних документів до суду, засвідчення копій документів, що підтверджують повноваження, у тому числі цієї довіреності, а також інших документів, що подаються до суду, одержання рішень, ухвал, постанов судів та виконавчих документів за виключенням вчинення таких процесуальних дій: підписання позовної заяви, заяв про збільшення або зменшення розміру позовних вимог, заяв про зміну предмету або підстав позову, заяви про видачу судового наказу, заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, касаційної скарги, заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, заяви про примирення сторін, мирової угоди або заяви про повне чи часткове визнання позовної заяви, апеляційної скарги, касаційної скарги, заяв про відкликання позовної заяви, апеляційної скарги, касаційної скарги, заяв про відмову від позовної заяви, апеляційної скарги, касаційної скарги.

За таких умов ОСОБА_3 відповідно до довіреності №266/вих-мр від 23.12.2021 року має право на підписання відзиву на позовну заяву, а отже посилання представника позивача на підписання та подання до суду відзиву не уповноваженою особою не може бути прийнято судом до уваги при вирішенні спору.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано квитанцію від 20.02.2022 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 992, 40 грн.

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору у розмірі 992,40 грн., сплаченого позивачем, з Одеської міської ради.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Одеської міської ради (65026, м.Одеса, площа Думська, 1) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неприйняття у встановлений законом спосіб рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 08.01.2022 року про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для безкоштовного отримання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Одеську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.01.2022 року про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою для безкоштовного отримання у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража, яка розташована на території АДРЕСА_1 та прийняти за результатами її розгляду рішення відповідно до положень, визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Одеської міської ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький