Справа № 140/3993/22
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3993/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І.,

представника позивача Степанова І.В.,

представника відповідача Трофимюка П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. від 09.05.2022 ВП № 68626849 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі №140/8623/21 зобов`язано позивача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Волинським обласним центром комплектування та соціальної підтримки від 01.07.2021 № ХА17499.

Позивач вказує, що в добровільно порядку на виконання рішення суду провів перерахунок пенсії ОСОБА_1

14.02.2022 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюк П.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №68626849 з примусового виконання вищезазначеного рішення суду на підставі виконавчого листа №19902/2021, виданого Волинським окружним адміністративним судом 08.11.2021.

На виконання вимог державного виконавця 21.04.2022 та 06.05.2022 листами Головного управління №0300-0504-8/14199 та №0300-0504-8/16612 державного виконавця повідомлено про виконання рішення суду у справі №140/8623/21 в повному обсязі. Однак 09.05.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Трофимюком П.В. винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн за умисне невиконання рішення суду.

Позивач вважає постанову державного виконавця про накладення штрафу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду без поважних причин.

Позивач вказує на те, що в ході виконавчого провадження № 68626849, в рамках якого державним виконавцем винесена оскаржувана постанова про накладення на боржника, - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу за невиконання рішення суду, боржником неодноразово надано державному виконавцю інформацію про добровільне виконання рішення суду.

Нарахований розмір пенсії у сумі 10519,59 грн. виплачується ОСОБА_1 з 01.04.2021. Виплата заборгованості за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 в розмірі 122272,58 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.

Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду прогнозовано буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, однак на даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджений.

Суми коштів, нараховані на виконання рішень судів, обліковуються Головним управлінням Пенсійного фонду в області по мірі їх надходження до органів Пенсійного фонду. Виплата цих коштів буде здійснена після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Відтак, позивач вважає, що станом на 09 травня 2022 року у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, а тому просить її скасувати.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 13.06.2022 було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується із твердженням позивача про вжиття всіх заходів для повного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі №140/8623/21, оскільки станом на 09.05.2022 від боржника на адресу державного виконавця не надходило жодних матеріалів стосовно виконання вищевказаного рішення суду або поважних причин його невиконання. Боржник не надав доказів про проведення дій для одержання з Держбюджету заборгованих ОСОБА_1 коштів. Позивачем не вжито жодних заходів по отриманню заборгованих коштів для їх виплати ОСОБА_1 та не повідомлено державного виконавця про заходи, які вживаються по зменшенню (погашенню) заборгованості. Також державному виконавцю не надано інформації про внесення даної суми заборгованості до Єдиного реєстру рішень, виконання яких гарантується державою для погашення заборгованостей, що утворилася внаслідок невиконання рішень судів.

На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

В судовому засіданні 23.06.2022 представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 по справі №140/8623/21 зобов`язано позивача здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Волинським обласним центром комплектування та соціальної підтримки від 01.07.2021 № ХА17499.

На виконання вказаного рішення Волинським окружним адміністративним судом 08.11.2021 було видано виконавчий лист №19902/2021р., на підставі якого 14.02.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. було відкрито виконавче провадження № 68626849.

Листом від 15.03.2022 №505/0300-05 позивач повідомив державного виконавця про те, що за даним виконавчим документом рішення суду виконано в добровільному порядку, проведено з 01.04.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим врахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Волинським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 01.07.2021 №ХА17499. Перерахований розмір пенсії в сумі 10519,99 грн. виплачується з 01.11.2021. Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Бюджетом Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 №126 (із змінами), на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачалося 360 млн. грн., які протягом першого півріччя 2021 року використано в повному обсязі. Водночас орган державної виконавчої служби повідомлено, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік. Виплата заборгованості за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 у розмірі 122 272,58 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. У підсумку Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зазначило, що судове рішення виконано в межах покладених зобов`язань.

З матеріалів справи слідує, що державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюк П.В. надіслав Головному управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області вимоги від 20.04.2022 №6910 та від 27.04.2022 №8033 про надання інформації з підтверджуючими документами щодо погашення (зменшення) заборгованості по невиплаченій пенсії на виконання рішення суду, за яким видано 08.11.2021 виконавчий лист №19902/2021р.

Листами від 21.04.2022 № 0300-0504-8/14199 та від 06.05.2022 № 0300-0504-8/16612 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повідомило державного виконавця про стан виконання рішення суду, у якому продублювало інформацію, що містилася у вищенаведеному листі від 15.03.2022 №505/0300-05. Додатково пенсійний орган зазначив, що сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, однак на даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджений. Борги, нараховані на виконання рішень судів, обліковані Головним управлінням Пенсійного фонду в області по мірі надходження до органів Пенсійного фонду рішень судів, які набрали законної сили. Їх виплата буде здійснена в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України. У листі від 06.05.2022 № 0300-0504-8/16612 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області вважає, що у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом №19902/2021р. виконавче провадження №68626849 підлягає закінченню.

09.05.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. винесено постанову ВП № 68626849 про накладення штрафу, якою встановлено, що боржником (позивачем) не вжито жодних заходів по отриманню (замовленню) заборгованих коштів для їх виплати ОСОБА_1 та виконанню рішення суду, за яким видано 08.11.2021 виконавчий лист №19902/2021 та не повідомлено держаного виконавцю про заходи, які вживаються по зменшенню (погашенню) заборгованості, у зв`язку з чим на підставі наведеного за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф в розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись з даною постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст.18 наведеного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п.1, 16 ч.2 ст.18 згаданого Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 зазначеного Закону установлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 згаданого Закону).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Обґрунтовуючи поважність причин невиконання рішення суду в повному обсязі, позивач наголошує на тому, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.09.2021 у справі №140/8623/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років. Перерахований розмір пенсії становить 10519,59 грн. та виплачується з 01.04.2021. Виплата заборгованості за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 у сумі 122 272,58 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду прогнозовано буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, однак на даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджений. Борги, нараховані на виконання рішень судів, обліковані Головним управлінням Пенсійного фонду в області по мірі надходження до органів Пенсійного фонду рішень судів, які набрали законної сили. Їх виплата буде здійснена в порядку черговості після виділення коштів з Державного бюджету України.

Як слідує з інформаційної довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16.05.2022 №0300-05-7/18016, станом на 01.05.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшло 13637 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На виконання рішень судів проведені нарахування на загальну суму ,82 грн. Їх виплата буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету України

Тобто, позивач посилається на поважність причин невиконання рішення суду у повному обсязі відсутністю бюджетного фінансування на ці потреби.

Разом з тим, на момент винесення спірної постанови про накладення штрафу будь-які докази того, що вказана заборгованість включена до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачуватись в порядку черговості, визначеної датою надходження судового рішення до боржника (відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018р.), державному виконавцю зі сторони позивача не надавалися.

Також, в розглядуваній ситуації позивачем не надано доказів вжиття дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті пенсії перед стягувачем ОСОБА_1 , через що боржником допущено недобросовісне зволікання із виконання обов`язків по виконавчому провадженню.

Отже, органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду, так само, як і не надано доказів відсутності бюджетного фінансування на виконання рішення суду у виконавчому провадженні №68626849.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач не вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати в повному обсязі перерахованої суми пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Покликання позивача за наведених обставин на відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення є помилковим, оскільки позивачем не вжито дій для своєчасного надходження коштів з бюджету для виконання рішення суду.

Суд наголошує, що здійснення нарахування пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що Європейський суд з прав людини у рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" наголосив на тому, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

У такому контексті відсутність у стягувача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном. Відповідно, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Варто також зауважити, що у справах "Шмалько проти України", "Іммобільяре Саффі проти Італії" ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21-44а10, у справі № 9901/12/19 від 06.08.2019).

Таким чином, посилання позивача на відсутність підстав для накладення штрафу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач є суб`єктом владних повноважень та суд відмовляє у задоволенні позову, тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про виконавче провадження", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. від 09 травня 2022 року ВП № 68626849 про накладення штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Д. Ковальчук