Справа № 640/5635/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5635/20 Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Будрекс - 2002» до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне підприємство «Будрекс - 2002» звернулося з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України, правонаступником якої є Державна податкова служба України щодо зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 06.05.2019 на суму 731 600,00 грн, у т.ч. ПДВ 121 933,33 грн, зареєстрованої Приватним підприємством «Будрекс - 2002» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдспецтранс» та зобов`язати Державну податкову службу України здійснити реєстрацію податкової накладної №1 від 06.05.2019, зареєстрованої Приватним підприємством «Будрекс - 2002» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдспецтранс»;

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України, правонаступником якої є Державна податкова служба України щодо зупинення реєстрації податкової накладної №2 від 06.05.2019 на суму 34 400,00 грн, у т.ч. ПДВ 5 733,33 грн, зареєстрованої Приватним підприємством «Будрекс - 2002» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдспецтранс» та зобов`язати Державну податкову службу України здійснити реєстрацію податкової накладної №2 від 06.05.2019, зареєстрованої Приватним підприємством «Будрекс - 2002» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдспецтранс».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачем подано на реєстрацію до податкового органу податкові накладні, проте згідно отриманих квитанцій їх прийнято, але реєстрація зупинена та запропоновано платнику податків подати додаткові документи та пояснення, достатні для прийняття рішень про реєстрацію ПН/РК. Позивачем зазначено, що, отримавши повідомлення про зупинення реєстрації податкових накладних, контролюючому органу направлено вичерпні пояснення та документи, що підтверджують реальність фінансово-господарських операцій, за наслідками яких складено спірні податкові накладні. Однак, комісією прийнято рішення про відмову в прийнятті податкових накладних. Дії ДФС України оформлені даними рішеннями позивач вважає необґрунтованими, вчиненими з порушенням норм законодавства та без дослідження наданих позивачем документів та пояснень.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовано правомірністю прийнятого відповідачем рішення. Зазначено, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх обставин у справі. Наголошує, що відсутність відповідних документів та відсутність можливості ідентифікації таких документів не дає можливість підтвердити реальність здійснення господарської операції позивача, згідно якої виписані податкові накладні подані для реєстрації. Зазначає про незалучення належного співвідповідача до розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ПП «Будрекс - 2002» за результатами фінансово-господарської діяльності та відповідно до п. 201.10. ст. 201 Податкового кодексу України складено для контрагента ТОВ «Трейдспецтранс» податкові накладні від 06.05.2019 №1, №2 та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманих квитанцій податкові накладні від 06.05.2019 №1, №2 прийнято, але реєстрація їх зупинена. Підставою для зупинення реєстрації податкових накладних зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.

Позивачем подано контролюючому органу пояснення та копії документів щодо господарської операції, за результатами якої складено податкові накладні, та які подані до комісії ДФС для прийняття рішення щодо реєстрації податкових накладних.

Комісією Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення: від 18.06.2019 №1196756/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №1, від 18.06.2019 №1196757/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №2.

Позивач, не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови у реєстрації податкових накладних, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості оскаржуваних рішень, їх відповідності вимогам частини другої ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання протиправними та скасування рішень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 201.1 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.16 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21.02.2018 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок зупинення реєстрації ПН/РК).

Окремими положеннями наведеного Порядку не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі п. 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій чи критерії ризиковості платника податку мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак, підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Враховуючи суперечливість нормативного регулювання, проаналізоване судом, як підстави застосування презумпції правомірності рішень платника (пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, колегія суддів доходить висновку щодо безпідставності зупинення реєстрації податкових накладних позивача, як передумови прийняття відповідних рішень Комісії, адже у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної вказано критерій ризиковості, визначений виключно листом ДФС, внаслідок чого відповідне рішення комісії про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не можна вважати правомірними.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справі № 620/3556/18 та від 23 серпня 2019 року у справі №540/2602/18.

В той же час, відповідно до п.п.18-19 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Порядок зупинення №117) письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Пунктами 23, 24 Порядку зупинення №117 передбачено, що комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:

- щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;

- щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Комісія центрального рівня протягом семи робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів відповідно до пункту 15 цього Порядку, але не раніше отриманого рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі комісії регіонального рівня, може прийняти інше рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Прийняте комісією центрального рівня рішення реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу, а рішення Комісії регіонального рівня скасовується.

Отже, саме комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної і лише після отримання такого рішення, комісія центрального рівня набуває повноважень щодо прийняття зі свого боку іншого рішення.

З наведеного вбачається, що рішення від 18.06.2019 №1196756/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №1, від 18.06.2019 №1196757/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №2 було прийнято не комісією Державної фіскальної служби України, яка являється комісією центрального рівня, а комісією регіонального рівня, а саме Комісією ГУ ДФС у м. Києві.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» реорганізовано ГУ ДФС у м. Києві шляхом його приєднання до ГУ ДПС у м. Києві.

Отже, Державна податкова служба України (правонаступник Державної фіскальної служби України) не є належним відповідачем в рамках даної справи в частині визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 18.06.2019 №1196756/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №1, від 18.06.2019 №1196757/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №2. Натомість належним відповідачем в цій частині позовних вимог є саме ГУ ДПС у м. Києві, як правонаступник ГУ ДФС у м. Києві, комісією якого було прийнято оскаржувані рішення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями, щодо вирішення питань про залучення належного відповідача та/або співвідповідача у даній справі. Відтак, на вказаній стадії колегія суддів позбавлена процесуальної можливості усунути виявлені недоліки при розгляді справи в суді першої інстанції. Також, колегією суддів враховано, що суд апеляційної інстанції не наділений на вказаній стадії повноваженнями щодо направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції для вирішення питання щодо залучення належного відповідача та вирішення адміністративного позову відносно вказаного відповідача.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №826/12172/18 та від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а.

Водночас, колегія суддів зважає, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідними позовними вимогами до ГУ ДФС у м. Києві (ГУ ДПС у м. Києві).

Також колегія суддів наголошує, що позовні вимоги позивача не містять прохання про скасування рішення від 18.06.2019 №1196756/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №1, від 18.06.2019 №1196757/31862449, яким відмовлено в реєстрації складеної позивачем податкової накладної від 06.05.2019 №2, натомість за наявності не оскаржених та чинних рішень Комісії Головного управління ДПС у місті Києві (комісії регіонального рівня) відсутні підстави для зобов`язання ДПС України зареєструвати такі податкові накладні в ЄРПН.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, беручи до уваги, що Державна податкова служба України (правонаступник Державної фіскальної служба України) не є тим органом, комісія якого приймала рішення від 18.06.2019 №1196756/31862449 та від 18.06.2019 №1196757/31862449 про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, та враховуючи неоскарження позивачем цих рішень, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для визнання протиправним та скасування вказаних рішення при розгляді по суті позову до Державної податкової служби України.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про неможливість визнання протиправним та скасування рішень комісії про відмову в реєстрації податкової накладної, позовні вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати відповідну податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних не підлягають задоволенню, з огляду на чинність рішення Комісії ГУ ДФС у м. Києві про відмову в реєстрації такої податкової накладної.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права і неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року - скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного підприємства «Будрекс - 2002» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.06.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна