Справа № 440/5633/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

. 22 червня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/5633/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Чеснокова А.О., розглянувши в письмовому провадженні подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21.

Зі змісту зазначеної заяви встановлено, що позивач просить суд визнати протиправними дії, вчинені відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 440/5633/21, вказавши, що виконуючи судове рішення у справі, відповідач здійснив позивачу нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2018 року по 25 травня 2021 року, при цьому розмір зазначеної компенсаційної виплати відповідач визначив на рівні 0,00 грн., що на переконання позивача не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам та свідчить про протиправність дій, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року вищевказану заяву призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року по справі № 440/5633/21, за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України позов задоволено та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2018 року по 25 травня 2021 року.

Зазначене судове рішення набрало законної сили 30 листопада 2021 року.

02 лютого 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 440/5633/21.

Вирішуючи по суті подану заяву, суд виходить з такого.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому в положеннях частини першої статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Як випливає зі змісту рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2018 року по 25 травня 2021 року.

Суд акцентує увагу на тому, що оскільки відповідач під час розгляду справи № 440/5633/21 від надання витребуваних судом документів ухилився, відзиву не надав, заяви про зменшення розміру суми з урахуванням принципу співмірності, також не надав, суд розглянув справу на підставі наявних у ній документів в порядку частини шостої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, які унеможливили самостійне визначення судом суми, яка належить позивачу до виплати у зв`язку з обставинами, встановленими під час розгляду зазначеної справи.

Разом із тим, у мотивувальній частині судом детально проаналізовано помилки відповідача, які зумовили виникнення спору, та вказано на спосіб їх усунення.

Натомість відповідач, нехтуючи покладеним на нього обов`язком щодо належного виконання судового рішення, формально вирішив питання щодо відновлення порушених прав позивача та на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21 нарахував ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2018 року по 25 травня 2021 року в розмірі 0,00 грн.

Суд наголошує, що середній заробіток працівника визначається відповідно до Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку № 100 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, із якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку № 100).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", визначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10 червня 2022 року № 192, яка була надана відповідачем на вимогу суду під час призначення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду до розгляду в порядку письмового провадження, заробіток позивача за останні два місяці роботи перед звільненням, тобто за червень (20 робочих днів) та липень (22 робочих дні) 2018 року становить відповідно 8010,60 грн. та 8010,60 грн.

Кількість робочих днів за період вимушеного прогулу позивача з 02 серпня 2018 року по 25 травня 2021 року, становить 703 робочих днів.

Отже, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті ОСОБА_1 , складає 268164,37 грн. = ((8010,60 грн. + 8010,60 грн.) : 42 (робочих дня) = 381.46 грн (середньоденний розмір) х 703 робочих днів (з 02 серпня 2018 року по 25 травня 2021 року)).

Переконання відповідача у тому, що оскільки судовим рішенням у справі № 440/5633/21 не покладено на нього обов`язку виплатити позивачу точно визначену суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, то останній під час його обчислення наділений правом знехтувати Порядком обчислення середньої заробітної плати працівника, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та визначити її довільно, відхиляються судом.

Таким чином, здійснивши нарахування позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 02 серпня 2018 року по 25 травня 2021 року) на виконання рішення суду у справі № 440/5633/22 в розмірі 0,00 грн. відповідач діяв протиправно.

Вказане свідчить про неналежне виконання відповідачем рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21 та, як наслідок, порушення відповідачем норм Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших нормативно-правових актів в частині обов`язковості виконання судового рішення.

Посилання відповідача на те, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) також визнано факт належного виконання Військовою частиною НОМЕР_1 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21 у зв`язку із чим останнім закінчено виконавче провадження № 68650078 суд відхиляє, оскільки рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 червня 2022 року у справі № 440/4970/22 (не набрало законної сили станом на дату розгляду цієї заяви по суті) постанова відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про закінчення виконавчого провадження визнана протиправною та скасована. Відтак, наразі питання про правомірність закінчення державним виконавцем виконавчого провадження є спірним.

Положеннями Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні та спеціальні способи судового контролю.

Загальний судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому статтями 287 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України, а спеціальний - закріплений у статті 383 цього Кодексу.

Так, відповідно до частин першої та шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Зважаючи на положення наведених норм, суд вважає за доцільне задовольнити заяву позивача та визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1, що вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21, та постановити окрему ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України, копію якої направити Військовій частині НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21, а також Міністерству оборони України - для відома.

Керуючись статтями 248, 249, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України заяву в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21.

Копію окремої ухвали направити до Військової частини НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов неналежного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21, а також Міністерству оборони України - для відома.

Про результати належного виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 440/5633/21 повідомити Полтавський окружний адміністративний суд упродовж 30 днів з дня отримання копії цієї окремої ухвали.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.О. Чеснокова