Справа № 380/22126/21
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/22126/21 пров. № А/857/6702/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Обрізка І.М.,

Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Качур Р.П.), ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м.Львові 29 березня 2022 року у справі №380/22126/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати подання про повернення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 11156,70 (одинадцять тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 70 коп., сплаченого згідно з квитанцією №ПН590598 від 15.10.2019.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявник повинен надати органу ПФУ передбачені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740 документи на підтвердження того, що він придбав житло вперше. Суд першої інстанції вказав, що на підтвердження факту придбання позивачем нерухомого майна вперше надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №275445999 від 17.09.2021, разом з тим, з наданої інформації слідує, що на праві спільної сумісної власності позивач є володільцем іншого житла - квартири. Суд першої інстанції вказав, що у зв`язку із внесенням змін до Порядку № 1740, саме на заявника покладено тягар доведення придбавання нерухомого майна вперше.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на момент укладення договору купівлі-продажу ще не діяла Постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій» від 23 вересня 2020 р. № 866, а тому суд першої інстанції безпідставно застосував положення вказаної постанови до спірних правовідносин. Скаржник вказує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували твердження позивача про придбання житла вперше чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності будь-якого іншого нерухомого майна та вказували на відсутність права на звільнення від сплати збору. Скаржник зазначає, що відсутність відповідного правового механізму перевірки інформації про факт придбання нерухомого майна вперше, що сприяло б юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси особи, мала б покладати негативні наслідки саме на державу, а не перекладати тягар відсутності такого механізму на особу. Вважає, що до позовної заяви долучено усі належні позивачу документи. Також скаржник зазначає, що належну на праві спільної часткової власності Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 не придбавав, таку отримав безкоштовно, що не є придбанням житла вперше.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 15.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Актив»», що діє від свого імені в інтересах і за рахунок активів пайового венчурного інвестиційного фонду недиверсифікованого виду закритого типу «Крістал Хармоні Девелопмент», від імені якого діє ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено Договір купівлі-продажу квартири на АДРЕСА_2 .

Відповідно до пункту 5 вказаного Договору продаж квартири вчинено за 1 115 660,72 грн. Договір посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 984.

Оскільки житло ОСОБА_1 придбав вперше, керуючись пунктом 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», представниця ОСОБА_1 звернулася у Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою від 20.09.2021 щодо повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, до якої долучила копію договору про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.09.2021, копію договору купівлі-продажу квартири від 15.10.2019, копію квитанції № ПН 590598 від 15.10.2019. Просила сформувати подання про повернення ОСОБА_1 помилково (безпідставно) сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 11 156,70 грн.

Листом від 01.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило представника ОСОБА_1 про відсутність підстав для формування відповідного подання, оскільки з 26.09.2020 набрала чинності Постанова Кабінету міністрів від 23.09.2020 №866, якою внесені зміни у пункт 15-2 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, а відповідно до долученої до заяви копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що ОСОБА_3 окрім придбаної квартири АДРЕСА_2 , є власником іншого житла.

Вважаючи вказану відповідь протиправною, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначено Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до пункту 9 статті 1 Закону № 400/97-ВР, в редакції чинній на час купівлі позивачем житла, платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Суми збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачуються платниками цього збору за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса.

Нотаріуси щокварталу, до 20 числа місяця, що настає за звітним кварталом, подають до органів Пенсійного фонду України за місцем розташування державної нотаріальної контори або робочого місця приватного нотаріуса звіт про укладені договори купівлі-продажу нерухомого майна, включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування в порядку та за формою, визначеними Кабінетом Міністрів України.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на запит Пенсійного фонду України та його територіальних органів, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, судів, органів внутрішніх справ, органів прокуратури, органів Служби безпеки України, нотаріусів, адвокатів надається у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна (пункт 8 статті 2 Закону № 400/97-ВР).

На обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах - для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - 1 відсоток від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону (пункт 10 статті 4 Закону № 400/97-ВР).

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 року № 1740 затверджено Порядок сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, в редакції чинній на час купівлі позивачем житла, (далі Порядок № 1740), положення якого кореспондують зазначеним нормам Закону №400/97-ВР.

Таким чином, на час купівлі позивачем житла із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено винятки для громадян, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла, або придбавають житло вперше.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 за позивачем зареєстровано право квартира по АДРЕСА_3 , дата прийняття рішення про державну реєстрацію 16.01.2012, форма власності спільна сумісна, частка власності 1/1, підстава виникнення свідоцтво про право власності від 11.04.2011, видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 11.04.2011 №631-Ж-Ш.

Факт належності позивачу та членам його сім`ї на праві спільної сумісної власності іншої квартири, яка, як це вбачається з вказаного запису Реєстру прав власності на нерухоме майно, приватизована останніми, не може вважатися операцією з придбання квартири в розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-XII від 19.06.1992 приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Натомість, згідно з Законом №400/97-ВР об`єктом оподаткування є лише вартість нерухомого майна, придбаного на підставі договору купівлі-продажу. У випадку придбання нерухомого майна в інший спосіб вказаний збір не сплачується.

Отже, належність позивачу раніше приватизованого житла не спростовує тієї обставини, що придбання квартири на АДРЕСА_2 відповідно до Договору купівлі-продажу від 15.10.2019 здійснено вперше і при нотаріальному посвідченні такого позивач сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від його вартості в сумі 111 56,70 грн., який підлягає поверненню, оскільки, відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідній редакції, позивач не відносився до платників зазначеного збору.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбання ним житла вперше та підтверджували відсутність у нього права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

При цьому, покликання відповідача у відзиві на позову заяву на те, що питання звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, повинно з`ясовуватись при нотаріальному оформленні цивільно-правового договору, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки на час нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу від 15.10.2019 норми Законом №400/97-ВР закріплювали, що нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, тобто нотаріус був позбавлений можливості посвідчити такий договір без відповідної наявності документального підтвердження сплати збору.

Відсутність алгоритму, щодо перевірки купівлі особою житла вперше, мала наслідком сплати покупцем збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, а згодом, за наявності вказаних вище підстав, повернення такого як помилкового сплаченого.

Водночас, відсутність можливостей в органів Пенсійного фонду України встановити придбання житла конкретною особою вперше, не може бути тягарем для особи, оскільки не визначення порядку виконання законодавчо закріплених норм, не може порушувати права громадян. Саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов`язок доведення факту придбання особою житло не вперше.

В подальшому, починаючи з 26 вересня 2020 року, шляхом внесення змін до Порядку №1740 держава створила дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше (та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого житла), може не сплачувати збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу такого житла.

Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №866, яка набрала чинності 26.09.2020, пункт 15-2 Порядку №1740 доповнено підпунктами «в» і «г» такого змісту: «в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року); г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.».

Пункт 15-3 Порядку №1740 доповнено абзацом такого змісту: «Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах «в» і «г» пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, відповідно до пункту 18 Порядку № 1740, в редакції чинній на час звернення позивача з відповідною заявою, повернення помилково або надміру сплачених сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій здійснюється у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України та нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання, щодо повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання подається платником разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Відповідно до частини 7 статті 45 Бюджетного кодексу України перелік податків і зборів та інших доходів бюджету згідно з бюджетною класифікацією в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а також загальні вимоги щодо обліку доходів бюджету визначаються Кабінетом Міністрів України.

Збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції придбання нерухомого майна сплачується платником податку на бюджетні рахунки місцевих органів Державної казначейської служби України за місцезнаходженням майна за кодом бюджетної класифікації 24140500.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року №106 затверджені деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, в тому числі затверджено перелік кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Відповідно до цього переліку контроль за справлянням надходжень за кодом бюджетної класифікації 24140500 закріплено за органами Пенсійного фонду України.

Отже, враховуючи вказані законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України, а тому збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного позивачем нерухомого майна, який сплачено при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу житла за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж, підлягає поверненню.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що документами, які були подані до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в повній мірі підтверджено факт придбання позивачем житла вперше, а також факт сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та відповідають нормами чинного на час такого придбання законодавства, що помилково не враховано судом першої інстанції. Доказів протилежного відповідачем не подано та судом не встановлено, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення стаття 317 КАС України прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що має наслідком скасування такого та задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до положень статті 139 КАС України, слід стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції про сплату №55337 від 03.12.2021 за подання позовної заяви, та 1362 грн. судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №0862-1245-9456-5468 від 02.04.2022 за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2022 року у справі №380/22126/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати подання про повернення ОСОБА_1 11156,70 грн. збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, сплаченого згідно з квитанцією №ПН590598 від 15 жовтня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місце знаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_1 ) 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім гривень) судового збору, сплаченого відповідно до квитанції про сплату №55337 від 03.12.2021 за подання позовної заяви, та 1362 грн. 00 коп. (тисячу триста шістдесят дві гривні) судового збору, сплаченого відповідно до квитанції №0862-1245-9456-5468 від 02.04.2022 за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич