Справа № 200/14704/21
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року Справа№200/14704/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - відповідач 1

та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області - відповідач 2

про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відповідно до якого просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Запорізькій області від 25.06.2021 року № 01 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію позивачу відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дати звернення, 18.06.2021 року, урахуванням до пільгового стажу який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 1 Н Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоду навчання позивача в професійно-технічному училищі №95 м. Білозерське з 04.12.1995 по 07.06.1996 р, період) строкової військової служби з 10.06.1996 по 12.12 1997р. та періодів роботи позивача у ДВАТ шахта "Новодонецька" з 26.01.1998 по 26.02.1998р та з 02.03.1998 по 04.09.2020р, у ВП "Шахта "Капітальна" ДП "Мирноградвугілля" з 01.10.2020 по 05.10.2020, з 07.10.2020 по 09.10.2020; 12.10.2020 по 13.10.2020, 15.10.2020 та з 16.10.2020 по 17.06.2021р.

29 листопада 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22 грудня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог та замінити відповідача по справі на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, оскільки позивач не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонд України в Запорізькій області та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, то територіальний орган Пенсійного фонду України уповноважений на розгляд питання щодо призначення пенсії позивачу та виконання рішення суду може бути визначено судом лише Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

28 грудня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1.

07 лютого 2022 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, розгляд адміністративної справи розпочато спочатку, зобов`язано позивач направити відповідачу 2 копію позовної заяви з доданими до неї документами та надати до суду докази направлення, а також запропоновано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Донецькій області у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їм даної ухвали надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, або заяву про визнання позову.

21 лютого 2022 року позивачем до суду надано докази направлення позовної заяви на електронну пошту відповідача 2.

27 травня 2022 року судом повторно скеровано електронною поштою позовну заяву відповідачу 2.

Від відповідача 2 відзив на адміністративний позов не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи суд дійшов висновку про їх достатність для вирішення адміністративного спору.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 69057, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, організаційно-правова форма - орган державної влади.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за кодом , адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, організаційно-правова форма - орган державної влади.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що як вбачається з рішення ГУ Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.05.2021 № 01, підставою для відмови в призначенні пенсії є відсутність необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто 25 років.

Позивач вважає, що даний висновок відповідача є необґрунтованим виходячи з того, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка позивача, в якій містяться записи про період роботи на шахті «Новодонецька»: з 26.01.1998 по 26.02.1998р (1 місяць) працював учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем в шахті (згідно архівної довідки №141 від 23.03.2021 р. (позивач у вказаний період отримував заробітну плату як підземний робітник, з оплатою згідно тарифної ставки електрослюсаря підземного 1 розряду), з 02.03.1998 но 13.02.2006 р. (7 років 11 місяців 11 днів) працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті з 14.02.2006 но 14.11.2018р. (12 років 9 місяців) працював механіком з повним робочим днем у шахті підземно; з 15.11.2018 по 04.09.2020р (1 рік 9 місяців 19 днів) працював заступником механіка підземним з повним робочим днем у шахті.

Також, на думку позивача, в його трудовій книжці міститься інформація про період навчання в учбовому пункті з 01.10.2020 по 15.10.2020 та відомості про прийняття 16.10.2020 року на посаду електрослюсаря підземного 4 розряду з повним робочим днем в шахті у ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля».

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №567 від 17.06.2021 року виданої підприємством, позивач у період з 01.10.2020 по 05.10.2020, з 07.10.2020 по 09.10.2020, з 12.10.2020 по 13.10.2020, 15.10.2020 (11 днів) навчався в учбовому пункті, оплата здійснювалась як підземному робітникові, а з 16.10.2020 по 17.06.2021р (8 місяців 1 день) працював за посадою електрослюсар підземний.

Позивач посилається на те, що згідно Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202, професії позивача «електрослюсарі підземні», «механіки підземних дільниць» є у переліку.

За результатами атестації робочих місць, згідно наказів «Про підсумки атестації підземних місць за умовами праці» по шахті «Новодонецька» від 01.12.94 №703п, від 01.02.2000 №97-п, від 28.01.2005 №99-в, від 28.01.2010 №46/в, від 22.01.2015 № 26-от, 20.01.2020 №21-оп та шахті «Капітальна» від 18.03.19 №01/648пр, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком 1 праця на посадах на яких працював позивач.

Згідно архівної довідки від 18.12.2020 року №200 виданої начальним закладом вбачається, що позивач навчався в професійно-технічному училищі №95 м. Білозерське з 04.12.1995 по 07.06.1996 р (6 місяців 3 дні), був достроково атестований та відрахований у зв`язку з призивом до Збройних сил України.

Згідно військового квитка позивача він проходив строкову військову службу з 10.06.1996 по 08.12.1997р (1 рік 5 місяців 28 днів)

Тож позивач вважає, що на час звернення з заявою про призначення пенсії мав 25 років 3 місяці 14 днів пільгового стажу який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач 1 проти задоволення адміністративного позову заперечує та зазначає, що 18 червня 2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії.

За результатами розгляду наданих документів було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 46р. 11м. 7дн, пільговий стаж - 24р. 8м. 22дн.

Через відсутність необхідного пільгового стажу 25 років відповідачем 1 було прийнято рішення №01 від 25.06.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії відповідно до ч. З ст. 114 Закону №1058-ІV.

Поряд з цим, відповідач 1 зазначає, що період навчання позивача в ПТУ №95 м. Білозерське з 04.12.1995 по 07.06.1996 зараховано до пільгового стажу.

Щодо зарахування до пільгового стажу строку військової служби з 10.06.1996 по 12.12.1997, відповідач 1 зазначив, що статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно військового квитка позивача серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 був призваний на службу 10.06.1996, звільнений у запас - 08.12.1997. Тому управлінням було зараховано до пільгового стажу період проходження строкової служби з 10.06.1996 по 08.12.1997, (а не як просить позивач по 12.12.1997).

Період з 26.01.1998 по 26.02.1998 перебував на виробничій практиці учнем електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті також зарахований до пільгового стажу.

Період роботи позивача в ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» впродовж якого, згідно записів трудової книжки та довідки №567 від 17.06.2021, відомостей з реєстру застрахованих осіб (форма ОК-5) ОСОБА_1 з 01.10.2020 по 17.06.2021 проходив навчання в учбовому пункті та працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті, також зараховано до пільгового стажу позивача.

Поряд з цим, відповідач 1 зазначає, що в період з 02.03.1998 по 04.09.2020 позивач працював в ДВАТ шахта «Новодонецька» електрослюсарем підземним, механіком та заступником механіка. З урахуванням трудової книжки та довідок №142 та №143 від 23.03.2021, №321 від 21.04.2021, №426 від 18.05.2021 період роботи в ДВАТ шахта «Новодонецька» був зарахований до пільгового стажу, окрім періодів: з 19.12.2001 по 31.12.2001, з 21.11.2002 по 31.12.2002, з 10.11.2003 по 31.12.2003, з 22.11.2006 по 31.12.2006, з 01.04.2020 по 31.05.2020 (простій), з 01.07.2020 по 12.07.2020 (простій).

Також відповідач 1 зазначив, що у відповідності до Порядку № 22-1 підрозділом, відповідальним за розгляд заяви позивача від 18.06.2021 було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Після винесення управлінням оскаржуваного рішення, воно було направлено до територіального органу Пенсійного фонду за місцем реєстрації позивача та долучено до матеріалів електронної пенсійної справи позивача, тож у відповідності до чинного законодавства Головне управління Пенсійного фонд України в Запорізькій області було уповноважене лише на розгляд конкретної заяви позивача про призначення пенсії від 18.06.2021 та не має повноважень на здійснення будь - яких інших перерахунків позивачу, у тому числі за рішенням суду.

Дослідивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що відповідач 1 визнає незарахування до пільгового стажу позивача наступних періодів його стажу роботи в ДВАТ шахта «Новодонецька»:

- з 19.12.2001 по 31.12.2001;

- з 21.11.2002 по 31.12.2002;

- з 10.11.2003 по 31.12.2003;

- з 22.11.2006 по 31.12.2006;

- з 01.04.2020 по 31.05.2020 (простій);

- з 01.07.2020 по 12.07.2020 (простій).

Доводи відповідача 1 відносно визначення зарахованих та незарахованих періодів підтверджуються копією Форми РС-право номер ПС 01, що міститься в матеріалах справи.

У відповіді на відзив відповідача 1 позивач доводи відносно переліку незарахованих періодів визнав та підтримав свою позицію щодо неправомірності дій відповідача 1 щодо їх не зарахування.

Поряд з цим, суд констатує, що жодних доводів щодо причин незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи в ДВАТ шахта «Новодонецька» з 19.12.2001 по 31.12.2001; з 21.11.2002 по 31.12.2002; з 10.11.2003 по 31.12.2003; з 22.11.2006 по 31.12.2006 відповідач 1 не зазначив.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем 2 відзиву на позовну заяву та доказів на обґрунтування правомірності своєї позиції не надано.

Дослідивши надані сторонами документи суд встановив наступне.

Трудовий стаж позивача підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_4 , згідно записів якої:

- №№5-7 позивач працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті з 02.03.1998 року по 14.02.2006 року в ДВАТ шахта «Новодонецька»;

- №№7-11 позивач працював механіком підземно та заступником механіка підземним з повним робочим днем в шахті з 14.02.2006 року по 04.09.2020 року в ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля».

Згідно наявним в матеріалах справи наказам «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» від 01.02.2000 року № 97-п Державної холдингової компанії «Добропіллявугілля» ДВАТ шахта «Новодонецька», «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» від 28.01.2005 року № 99-в ДП «ДВЕК» ВП «Шахта «Новодонецька», «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» від 20.01.2020 року № 21-ОП ВСП «Шахтоуправління «Білозерське» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» робота за професіями «електрослюсар підземний» та «механік підземний» атестована за Списком №1.

Також згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5), що сформована 21.09.2021 року та міститься в матеріалах справи, позивач в 2001, 2002, 2003 та 2006 роках працював за професією, що обліковується за кодом спеціального стажу - ЗПЗ013А1, відповідно до п. 1 Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 09.09.2013 № 454 (далі - Порядок №454), під кодом ЗПЗ013А1 обліковується спеціальний стаж працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються зі зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону: на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Стаж позивача у квітні, травні 2020 року обліковано за кодом К3П084В1, за яким відповідно до Додатку 3 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 14.04.2015 № 435 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15 травня 2018 року № 511), у порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства, установи, організації з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням. До загального стажу роботи враховується весь період перебування у таких відпустках. До стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховується лише місячний термін цієї відпустки в календарному році.

Згідно довідки ВП «Шахтоуправління» «Новодонецьке» ДП «Допропіллявугілля-видобуток» від 23.03.2021 року №142, за період з 02.03.1998 року по 13.02.2006 року виконував підземні гірничі роботи за професією електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті, Список №1, Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року; за період з 14.02.2006 року по 14.11.2018 року виконував підземні гірничі роботи за професією механік підземний з повним робочим днем в шахті, Список №1, Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003 року; з 01.04.2020 року по 31.05.2020 року та з 01.07.2020 року по 12.07.2020 року знаходився в простої у зв`язку з виробничою необхідністю.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Згідно ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV), пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 N 383 (далі - Наказ №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками (36-2003-п), не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно п. 10. Наказу №383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання ст. 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердив Порядок № 637.

Згідно п. 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В п. 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку №637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Комплексний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками № 1 та 2, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.

Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 року по справі №311/2865/13-а.

Таким чином, відомості трудової книжки позивача містять відомості щодо професії позивача та роботи позивача протягом повного робочого дня під землею в спірні періоди: з 19.12.2001 по 31.12.2001; з 21.11.2002 по 31.12.2002; з 10.11.2003 по 31.12.2003; з 22.11.2006 по 31.12.2006.

За приписами ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Суд звертає увагу, що саме відповідачу Законом надано право щодо отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб (у тому числі позивача, але не виключно), видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевірка обґрунтованості їх видачі, достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню тощо.

Зі змісту оскаржуваного рішення, відзиву на адміністративний позов відповідача 1, суд не встановив причин не зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача, оскільки відповідачем вони не зазначені, жодна правова оцінка відповідачем 1 спірним періодам не надана.

Щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів простою суд зазначає наступне.

Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Як вбачається з матеріалів справи період простою в роботі позивача в 2020 році перевищив 1 місяць, проте навіть у такому випадку 1 місяць простою повинен був бути зарахований відповідачем 1 до пільгового стажу позивача.

Вказане свідчить про те, що відповідачем 1 не доведено, що оскаржуване рішення є добросовісними та розсудливим, прийнятим з урахуванням всіх обставин справи, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 спірних періодів роботи.

Відповідно до п. 4.2. Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 встановлено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

З системного аналізу викладених норм вбачається, що визначений за принципом екстериторіальності структурний підрозділ органу є тим органом, що призначає пенсію, незалежно від місця реєстрації пенсіонера та подальшого постановлення його на облік в органі Пенсійного фонду України за місцем реєстрації, що спростовує доводи відповідача 1 про його неналежність в якості відповідача в даній справі та про покладення на відповідача 2 обов`язку щодо поновлення порушених прав позивача.

Враховуючи вкладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача 1 та його скасування.

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для виплати пенсії документами, - зарахування стажу, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, суд вважає, що зарахування спірних періодів роботи позивача з 19.12.2001 по 31.12.2001; з 21.11.2002 по 31.12.2002; з 10.11.2003 по 31.12.2003; з 22.11.2006 по 31.12.2006 в ДВАТ шахта «Новодонецька» до пільгового стажу є варіантом правомірної поведінки, від якого відповідач 1 безпідставно ухилився, тому це питання не може бути віднесено до дискреційних повноважень органу пенсійного фонду з огляду на приписи чинного пенсійного законодавства.

Проте, питання щодо зарахування до пільгового стажу позивача періодів простою підлягає повторному розгляду відповідачем 1 з урахуванням висновків суду у даній справі.

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, враховуючи те, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом та сприяти реальному відновленню порушеного права, беручи до уваги приписи ст. 9 КАС України, приймаючи до уваги відзив на позовну заяву відповідача, докази наявні у матеріалах справи, а також з аналізу норм чинного законодавства, суд приходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права є ефективним.

Враховуючи викладене, суд вирішив задовольнити адміністративний позов частково.

За подання адміністративного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн згідно квитанції №0.0..1 від 26.102021 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 8 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи викладене, суд стягує судовий збір в повному обсязі на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, адреса зареєстрованого місцезнаходження: 69057, Запорізька обл., м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса зареєстрованого місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.06.2021 року № 01 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 18.06.2021 року з зарахуванням до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періодів роботи з 19.12.2001 року по 31.12.2001 року, з 21.11.2002 року по 31.12.2002 року, з 10.11.2003 року по 31.12.2003 року, з 22.11.2006 року по 31.12.2006 року в ДВАТ шахта «Новодонецька» та урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (Дев`ятсот вісім) грн 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 23 червня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко