Справа № 440/5567/21
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 червня 2022 року

м. Київ

справа № 440/5567/21

адміністративне провадження № К/990/15229/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №440/5567/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Долина-Центр" звернулось до суду з позовом, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.04.2021 № 7 в частині визначення суми штрафних санкцій за порушенням строку розрахунку у зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 1088109,14 грн, з огляду на проведення оплати частини донарахованої суми штрафних санкцій в розмірі 25540,47 грн.

14.07.2021 до суду надійшла заява представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із виправленням відповідачем оскаржуваних порушень, вирішення питання про повернення судового збору в розмірі 16321,64 грн. та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 клопотання представника позивача про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі № 440/5567/21. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" з Державного бюджету України сплачену відповідно до платіжного доручення №18289 від 26.05.2021 суму судового збору у розмірі 16321,64 грн. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7500 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення правничої допомоги, відповідач подав апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задоволено частково. Змінено абзац 4 резолютивної частини ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №440/5567/21, виклавши його в такій редакції: "Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долина-центр" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн". В іншій частині ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 по справі №440/5567/21 залишити без змін.

20.06.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №440/5567/21, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані рішення в частині стягнення правничої допомоги та відмовити в задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за цією касаційною скаргою суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд звертає увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Суд вважає, що підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою (наведенням) конкретних висновків суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Перевіркою змісту вдруге поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Крім того, вона є ідентичною за змістом раніше поданої касаційної скарги.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно , а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстави оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022 у справі №440/5567/21 повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяВ.П. Юрченко