Справа № 715/10/22
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 715/10/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маковійчук Ю.В.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

22 червня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 лютого 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції роти №4 батальйону №1 Дребота Андрія Юрійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Глибоцького районного суду Чернівецької області з позовом до поліцейського капрала поліції роти №4 батальйону №1 Дребота Андрія Юрійовича Управління патрульної поліції в Чернівецькій області та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

2. На думку позивача постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на те, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він правопорушення у якому його визнав винним інспектор поліції не здійснював та ПДР України не порушував.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 лютого 2022 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на норми матеріального та процесуального права оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що 23 листопада 2021 року відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5062970, згідно якої, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 , 23.11.2021 року о 08 год. 48 хв., в с. Тарашани, 523 км., Чернівецького району Чернівецької області, керуючи транспортним засобом марки «Audi Q7» номерний знак « НОМЕР_1 » рухався зі швидкістю 163 км/год, при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 113 км/год. Швидкість руху вимірювалось лазерним вимірювачем TruCam LТІ 20/20 ТС 000797, чим порушив п. 12.4 ПДР.

6. Вважає, що дана постанова відповідача є незаконною, необґрунтованою та безпідставною. Вказує, що він не керував автомобілем в момент, коли було зафіксовано правопорушення, йому не роз`яснювалися його права, на його зауваження, що автомобілем він не керував, працівники поліції не реагували. Більше того, фіксацію швидкості транспортного засобу здійснювалася за допомогою приладу «Trucam LТІ 20/20 ТС 000797» з рук. У зв`язку із чим, прилад трусився, що могло вплинути на збільшення похибки приладу при вимірюванні швидкості. Також під час винесення постанови йому не дали можливість скористатися правовою допомогою.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом першої інстанції встановлено, що 23 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5062970, згідно якої, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме, що ОСОБА_1 , 23.11.2021 року о 08 год. 48 хв., в с. Тарашани, 523 км., Чернівецького району Чернівецької області, керуючи транспортним засобом марки «Audi Q7» номерний знак « НОМЕР_2 » рухався зі швидкістю 163 км/год, при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 113 км/год. Швидкість руху вимірювалось лазерним вимірювачем TruCam LТІ 20/20 ТС 000797, чим порушив п. 12.4 ПДР.

8. Дослідженням доказів, наданих відповідачем, зокрема, відеозаписом та фотознімком з TruCAM ТС 000797, судом встановлено, що позивачем у межах населеного пункту перевищена дозволена швидкість руху (50 км/год.) більше ніж на 50 км/год., швидкість становить 163 км/год.

9. При цьому фотознімки з вимірювача TruCam LТІ 20/20 ТС 000797 містять інформацію про перевищення швидкості автомобілем марки «Audi Q7» номерний знак « НОМЕР_2 », швидкість якого склала 163 км/год.

10. Позивач не погодився із вказаною постановою, а тому оскаржив їх в судовому порядку.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

11. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки складена з порушенням вимог, передбачених КУпАП, та відсутності доказів порушення його вини. Окрім доводів наведених вище, апелянт звертає увагу суду, що оскаржувана постанова містить посилання на застосування працівником поліції, відповідачем по справі, вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20 TC 000797».

12. Відповідач зазначає, що в якості доказу перевищення швидкості є відповідне фото та відеозапис, на якому зафіксовано номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13. Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

15. Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

16. Згідно п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

17. Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

18. За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

19. Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

20. Доказами в адміністративному судочинстві, згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

21. Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

22. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

23. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

24. Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України Про дорожній рух регулюються Правилами дорожнього руху (далі -ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

25. Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України Про дорожній рух).

26. Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

27. Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

28. Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

29. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

30. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

31. За приписами частини 1статті 8 Закону України Про Національну поліцію (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

32. Згідно п. 8 ч.1ст. 23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

33. Окрім того, частиною 2 ст.283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

34. Частиною 3 ст.283 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

35. Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

36. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

37. В розумінні ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

38. Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

39. Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

40. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

41. З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

42. Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку населений пункт це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCaM LTI 20/20 TC 000797.

43. Дослідивши долучені апелянтом фотознімки та відеофіксацію приладу TruCaM LTI 20/20 TC 000797, яким здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація підтверджують вчинення позивачем правопорушення .

44. Щодо тверджень апелянта про те, що оскільки замір швидкості проводився працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCaM LTI 20/20 TC 000797 в руках, вібрація вказаного приладу могла дати більшу похибку, ніж це передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, є неприйнятними з огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу.

45. Посилання апелянта на те, що він транспортним засобом не керував, суд відхиляє як безпідставне. Так, в оскаржуваній постанові позивачем вказано, що особу водія ОСОБА_1 встановлено на підставі посвідчення водія НОМЕР_3 . Крім того, будь - яких доказів того, що автомобілем у зазначений у постанові час керувала інша особа позивачем не надано. Також слід зазначити, що автомобіль марки «Audi Q7» номерний знак « НОМЕР_2 » зареєстрований на ОСОБА_2 , тобто не перебуває у власності ОСОБА_1 , разом з тим, постанову за порушення правил дорожнього руху винесено саме на позивача, а не на іншу особу.

46. Вище вказані обставини ставлять під сумнів пояснення апелянта, що він автомобілем не керував, тому суд оцінює їх критично, та вважає способом захисту останнього для уникнення від адміністративної відповідальності.

47. Щодо посилання апелянта, що йому не роз`яснювалися права, суд зазначає, що у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 5062970 в п.8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» вказано «відмовився».

48. Тобто не зважаючи на намагання працівниками поліції роз`яснити апелянту його права, він відмовився від цього, тому посилання позивача на порушення його прав при розгляді справи відповідачем суд відхиляє у зв`язку із недоведеністю даного порушення.

49. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

50. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

51. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

52. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

53. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

54. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 21 лютого 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.