Справа № 380/4018/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/4018/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А. Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позицій учасників справи

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області , місце знаходження: 79026, м. Львів, вул.Стрийська, 35 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пені в сумі 25414,95грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області видалити із інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) запис про наявність боргу із сплати пені в сумі 25 414, 95 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно нарахував позивачу пеню на сплачені ним штрафні санкції, що були застосовані до нього як підприємця у січні 2009 року. Позивач зазначає, що штраф за порушення законодавства з регулювання обігу готівки, застосування реєстраторів розрахункових операцій, законодавства про патентування на час прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій (20.01.2009) за своєю правовою природою (в розумінні статей 239, 241 Господарського кодексу України) був адміністративно-господарською санкцією, а не податком чи збором. Оскільки ці штрафи не є сумами податкових зобов`язань платника податків, то такі не набувають статусу податкового боргу і після набрання чинності Податковим кодексом України. Відповідно до Закону України Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (чинний на момент прийняття рішення про застосування штрафу) закон передбачав нарахування пені за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, аналогічними є положення Податкового кодексу України (далі ПК України).

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з посиланням на норми посилається на норми підпункту 129.1.1 статті 129 ПК України. Вказує на те, що нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із ПК України. Нарахування пені закінчується у день погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (підпункт 129.3.1 статті 129 ПК України). Представник відповідача пояснив, що пеня в сумі 25 414, 95 грн. нарахована за несвоєчасну сплату штрафу, нарахованого ОСОБА_1 на підставі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № від 20.01.2009 за період з 12.07.2016 по 05.03.2020.

ІІ. Рух справи

Ухвалою від 21.02.2022 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Ухвалою від 06.06.2022 суд допустив заміну відповідача у справі його правонаступником.

Заходи забезпечення позову та доказів, у тому числі шляхом їх витребування, не вживались.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши та об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 за період з 12.09.2007 по 25.07.2014 був зареєстрований як фізична особа підприємець з видом діяльності 52.11.0 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту (основний).

03.01.2009 інспектори ДПА у Львівській області провели перевірку магазину ФОП ОСОБА_1 на предмет дотримання суб`єктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, за наслідками якої склали акт №24/0020/13/33/23/ НОМЕР_1 .

В розрахунку фінансових санкцій до вказаного акту перевірки описано такі порушення та розрахунки:

1) не проведено через РРО покупку на суму 5 грн., не видано покупцю розрахункового документа, невідповідність суми готівкових коштів сумі, зазначеній у денному звіті в розмірі 5 грн., чим порушено пп. 1, 2, 13 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 06.07.1995 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.1 ст.17, ст. 22 цього Закону та з урахуванням наказу ДПА України від 14.01.2002 до підприємця слід застосувати фінансову санкцію в п`ятикратному розмірі невідповідності: 5*5=25 грн.;

2) проведення торгівельної діяльності без придбання торгового патенту, чим порушено ст. 3 Закону України Про патентування деяких видів підприємницької діяльності, відповідно до статті 8 вказаного Закону до підприємця слід застосувати санкцію в подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний термін діяльності із зазначеним порушенням: 160грн./31день*2дні=10 грн.;

3) неоприбуткування готівки в книзі обліку розрахункових операцій № р від 17.07.2008, а саме не забезпечено здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень на підставі фіскальних звітних чеків на загальну суму 7531,05 грн., чим порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ 15.12.2004 №637, відповідно до статті 1 Указу Президента України Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки від 12.06.1995 №436/95 за неоприбуткування у касах готівки застосовано фінансову санкцію у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми: 7531,05 грн.*5=37655 грн.

На підставі цих висновків акту перевірки та розрахунку фінансових санкцій (додатку до цього акту) начальник ДПІ у Яворівському районі Львівської області 20.01.2009 прийняв три рішення форми С про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій: 1) №/0 на суму 25 грн.; 2) №/0 на суму 10 грн.; 3) №/0 на суму 37655 грн.

06.03.2020 ОСОБА_1 сплатив 100 грн. з призначенням платежу штрафні санкції.

06.03.2020 в ІПК ОСОБА_1 за ККДБ 21080900 Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг внесені відомості про такі операції:

- 100 грн., опис: Зараховано 06.03.2020 [100] Сплата суми податків і зборів/ єдиного внеску Платіжне доручення № 3128 від 06.03.2020;

- 15, 85 грн., опис: [15], [85], Зменшено боргу по ШС (ф.С) за актом нарахованим у минулих роках Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми С № по платіжне доручення №3128 від 06.03.2020;

- 61,43 грн., опис: [61,43] Нараховано пені ІКП на борг мин.р. (ст. 129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (Covid-19)) невизначений документ N AUTOPEN з 12.07.2016 по 05.03.2020 на Рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми С № від 20.01.2009.

Городоцьке управління ГУ ДПІ у Львівській області на запит позивача щодо розміру заборгованості зі сплати штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, листом №17063/10/55.7-13 від 21.04.2020 повідомило заявника, що відповідно до даних інтегрованої картки платника: - сальдо на 01.01.2020 складає 37670 грн.; - у 2020 році сплачено 100 грн.; - за період з 12.07.2016 по 05.03.2020 нараховано 61,43 грн. пені на сплачену суму; - станом на 09.04.2020 заборгованість складає 37631,43 грн., в т.ч. 61,43 грн. несплаченої пені.

Не погоджуючись з нарахованою пенею ОСОБА_1 оскаржив дії відповідача до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.12.2020 у справі №380/4093/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, а саме: визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 пені в сумі 61,43 грн. за несвоєчасну сплату частини фінансової санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування у касах готівки, застосованої до ФОП ОСОБА_1 рішенням №/0 від 20.01.2009; зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області видалити із інтегрованої картки платника ОСОБА_1 запис про наявність боргу із сплати пені в сумі 61,43 грн.

07.09.2021 позивач сплатив 37570грн штрафної санкції, що підтверджується квитанцією №0.0..1.

Листом №632/6/13-01-13-07-11 від 12.01.2022 відповідач повідомив позивача про наявність в нього заборгованості зі сплати штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 25414,95грн (пеня).

Важаюючи протиправним нарахування пені на сплату штрафних санкцій, нарахованих на підставі рішень від 20.01.2009 №/0, №/0 №/0 за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

IV. Позиція суду

Порядок застосування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання на момент прийняття оскаржених рішень від 20.01.2009 №/0, №/0 №/0 регламентувався Господарським кодексом України (тут і далі - ГК України у редакції, чинній на 20.01.2009).

Відповідно до статті 238 ГК України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Частиною 1 статті 241 ГК України передбачено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою (станом на 20.01.2009) регулювався Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 № 40/10320 (далі - Положення № 637).

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 Положення № 637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

З метою подальшого вдосконалення організації готівкового обігу, зміцнення касової дисципліни, підвищення ефективності контролю за додержанням суб`єктами господарської діяльності встановленого порядку ведення операцій з готівкою у національній валюті, посилення відповідальності за додержання ними норм з регулювання обігу готівки та виконання своїх зобов`язань перед бюджетами і державними цільовими фондами Президент України Указом від 12.06.1995 № 436/95 Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки (далі Указ №436/95) постановив таке:

- установити, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: […] за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми […]. Правила організації контролю за додержанням норм з регулювання обігу готівки встановлюються Національним банком України за погодженням з Державною податковою адміністрацією України. Передбачені цією статтею штрафи в повному обсязі стягуються до державного бюджету в порядку, встановленому законодавством (стаття 1);.

- установити, що штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до осіб, зазначених у статті 1 цього Указу, органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно-ревізійної служби, фінансових органів та органів Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань (стаття 2);

- контроль за додержанням особами, зазначеними у статті 1 цього Указу (крім банків), норм з регулювання обігу готівки в національній валюті, що встановлюються Національним банком України, здійснюють органи державної податкової служби, державної контрольно-ревізійної служби, Міністерства внутрішніх справ України та фінансові органи, а банками - Національний банк України (стаття 3).

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), включаючи збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення, був Закон України від 21.12.2000 № 2181-III Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами (далі Закон України №2181).

У статті 1 вказаного Закону України №2181 наведено визначення:

- платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов`язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов`язкові платежі), пеню та штрафні санкції;

- податкове зобов`язання - зобов`язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України;

- податковий борг (недоїмка) - податкове зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов`язання;

- пеня - плата у вигляді процентів, нарахованих на суму податкового боргу (без урахування пені), що справляється з платника податків у зв`язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов`язання;

- штрафна санкція (штраф) - плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов`язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами;

- контролюючий орган - державний орган, який у межах своєї компетенції, визначеної законодавством, здійснює контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування податків і зборів (обов`язкових платежів) та погашенням податкових зобов`язань чи податкового боргу.

Аналіз наведених нормативних положень дозволяє зробити такі висновки щодо спірних правовідносин станом на 20.01.2009 органи державної податкової служби в той час виконували різні функції, а саме:

- в розумінні Закону України №2181 були контролюючими органами стосовно податків і зборів (обов`язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, мали повноваження справляти з платників податків пеню та штрафні санкції (штрафи) у зв`язку з порушенням ними правил оподаткування, визначених відповідними законами;

- в розумінні Господарського кодексу України та Указу №436/95 були уповноваженими органами державної влади на здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання встановлених Національним банком України норм з регулювання обігу готівки в національній валюті та застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу, в т.ч. за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки; такі штрафи в повному обсязі стягувалися до державного бюджету в порядку, встановленому законодавством.

Крім того, законодавство передбачало штрафи як фінансову відповідальність особи за правопорушення в різних галузях публічного права:

- за порушення встановлених державою правил здійснення господарської діяльності застосовувався штраф, що був адміністративно-господарською санкцією та застосовувався уповноваженим державним органом до суб`єкта господарювання за вчинене ним правопорушення (так, Указ № 436/95 встановлював відповідальність суб`єктів господарювання за порушення норм з регулювання обігу готівки);

- в податковому праві (Законом України №2181) встановлювалася два види фінансової відповідальності, що справлялася контролюючим органом з платника податків: пеня у зв`язку з несвоєчасним погашенням податкового зобов`язання, а штрафна санкція (штраф) - у зв`язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами (на той час кожен податок встановлювався окремим законом).

Також важливо, що Закон України №2181 не передбачав справляння контролюючим органом з платника податків пені за несвоєчасну сплату ним адміністративно-господарського штрафу, застосованого уповноваженим державним органом до цієї особи як суб`єкта господарювання (а не як платника податків) за порушення встановлених державою правил здійснення господарської діяльності.

З урахуванням викладеного суд констатує, що застосований до ФОП ОСОБА_1 шляхом прийняття рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми С від №/0, №/0 №/0 від 20.01.2009 штраф є різновидом адміністративно-господарських санкцій за порушення порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні, для застосування таких санкцій Порядком направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій запроваджено окрему форму рішення, відмінну від податкового повідомлення рішення. Вказаний штраф не є податковим зобов`язанням ФОП ОСОБА_1 , а також не пов`язаний з порушенням ним правил оподаткування чи несвоєчасним погашенням податкового зобов`язання, тому не є штрафною санкцією (штрафом) в розумінні Закону України №2181.

Крім того, вказаний штраф не є податковим боргом (недоїмкою) в розумінні Закону України №2181 та на нього не розповсюджувалися встановлені цим законом положення щодо узгодження податкового зобов`язання (шляхом оскарження податкового повідомлення рішення в адміністративному/судовому порядку).

Отже, ані чинний на момент вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення Указ №436/95, ані Закон України №2181 не передбачали справляння з суб`єкта господарювання пені за несвоєчасну сплату ним адміністративно-господарського штрафу, застосованого уповноваженим державним органом до позивача як суб`єкта господарювання (а не як платника податків) за порушення встановлених державою правил обігу готівки.

В процесі податкової реформи 2010 року Закон України №2181 втратив чинність у зв`язку із набранням чинності Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу XX ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ПК України у зв`язку з набранням чинності цим Кодексом штрафні санкції, які можуть бути накладені на платників податків за порушення нормативних актів Кабінету Міністрів України, центрального контролюючого органу, положень, прямо передбачених цим Кодексом, починають застосовуватися до таких платників податків за наслідками податкового періоду, наступного за податковим періодом, протягом якого такі акти були введені в дію. Отже, і ПК України не запровадив фінансової відповідальності у формі пені за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій, накладених органами ДПС на суб`єкта господарювання до 01.01.2011.

На користь такого підходу свідчить те, що у певних випадках законодавець запроваджує фінансову відповідальність за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій, як-от в статті 20 Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні від 21.03.1991 № 875-XII, котрою встановлено штраф за невиконання нормативу робочих місць для осіб з інвалідністю: Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк..

За таких обставин нарахування ОСОБА_1 на підставі статті 129 ПК України за несвоєчасну сплату адміністративно-господарських санкцій (штрафу) на підставі рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій форми С №/0, №/0 №/0 від 20.01.2009 є протиправним та не ґрунтується на законі.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування пені та відображення цього рішення в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 , адекватним та ефективним способом відновлення прав позивача є зобов`язання контролюючого органу провести коригування даних (показників) його інтегрованої картки, оскільки це забезпечить поновлення порушених майнових прав платника податків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у сумі 992,40грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пені в сумі 25414,95грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області видалити із інтегрованої картки платника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) запис про наявність боргу із сплати пені в сумі 25 414, 95 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області код ЄДРПОУ ВП 43968090, місце знаходження: 79026, м. Львів, вул.Стрийська, 35 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик