Справа № 640/35144/21
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства "БАНК ФОРВАРД" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства "БАНК ФОРВАРД" до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій, скасування повідомлення від 16.11.2021 року, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко Алли Вікторівни, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій, скасування повідомлення від 16.11.2021 року, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, акціонерне товариство "БАНК ФОРВАРД" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що акціонерним товариством "Банк Форвард" на адресу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. 16.11.2021 року було подано заяву вих.№17/1-742/2/3 (вх.№8157) про примусове виконання рішення, в якому позивач просив, серед іншого, відкрити за місцем знаходження майна боржника (грошових коштів на рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ "Банк Форвард") виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М. за №365 від 26.10.2021 року про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 16 141,93 грн.

До заяви додана довідка акціонерного товариства "Банк Форвард" №17/1-743/1/3 від 16.11.2021 року щодо відкритого у ОСОБА_1 рахунку у валюті гривня № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві "Банк Форвард" з наявним залишком власних коштів в розмірі 0,40 грн. Одночасно, позивачем було надано виписку із штампом банку по рахунку № НОМЕР_1 .

За наслідками розгляду заяви позивача від 16.11.2021 року вих.№17/1-742/2/3 (вх.№8157) приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. прийнято та направлено на адресу стягувача (АТ "Банк Форвард") повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.11.2021 року.

Вважаючи дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алли Вікторівни щодо повернення виконавчого документу стягувача без прийняття до виконання протиправними та незаконними, а повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.11.2021 року таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Нормативно-правовими актами, якими регулюються питання виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) та Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 року №1403 (далі - Закон №1403).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1403 приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Зі змісту частини другої статті 24 Закону №1403 вбачається, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Тобто, Закон України "Про виконавче провадження" визначає вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Відповідно до частини 1 статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

За приписами підпункту 7.1.4 п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Згідно з підпунктом 7.1.5 п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Отже, проаналізувавши вищенаведені правові норми, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що грошові кошти у формі записів на рахунках у банках є майном у розумінні статті 190 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, як вбачається з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.11.2021 року, відповідно до статті 16 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, ухваленого рішенням VII З`їзду приватних виконавців України від 26.10.2021 року, виконавчий документ повернуто стягувачу без прийняття до виконання, оскільки згідно статті 16 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, ухваленого рішенням VII З`їзду приватних виконавців України від 26.10.2021 року приватний виконавець зобов`язаний утримуватись від дій і прийомів, що мають ознаки недобросовісної конкуренції та порушення принципу територіальності. Це, зокрема, відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження коштів на рахунках боржника, крім виконавчих документів щодо боржника-нерезидента України.

Частиною 4 статті 4 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Так, приймаючи оскаржуване повідомлення відповідач дійшов висновку, що виконавчий документ (виконавчий напис від 26.10.2021 року №365) пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю, посилаючись на статтю 16 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, відповідно до якої приватний виконавець зобов`язаний утримуватись від дій і прийомів, що мають ознаки недобросовісної конкуренції та порушення принципу територіальності.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки АТ "Банк Форвард" від 16.11.2021 року №17/1-743/1/3 у ОСОБА_1 відкритий рахунок № НОМЕР_1 в акціонерному товаристві "Банк Форвард" з наявним залишком власних коштів в розмірі 0,40 грн.

Зі змісту частини 2 статті 24 Закону №1403 вбачається, що у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

Отже, приватний виконавець під час вчинення виконавчих дій здійснює свою діяльність відповідно до Закону №1403 та з дотриманням положень Кодексу професійної етики приватного виконавця, який затверджено з урахуванням положень Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, оскільки повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 16.11.2021 року прийнято відповідачем у відповідності до статті 16 Кодексу професійної етики приватного виконавця, то приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В., повертаючи виконавчий документ стягувача без прийняття до виконання діяла правомірно, оскільки відкриття виконавчого провадження за місцем знаходження коштів боржника у банку, який є стягувачем за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Тетяни Миколаївни від 26.10.2021 року №365 порушує принцип, закріплений в статті 16 Кодексу професійної етики приватного виконавця.

Крім того, статтею 24 Закону №1403 закріплено право, а не обов`язок відповідача прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "БАНК ФОРВАРД" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2022 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.