Справа № 761/26513/21
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2022-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/178/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2022 року суддя Шевченківський районний суд м. Києва Пономаренко Н.В. розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції в м. Київ 4 бат. 5 рота лейтенанта Голованьова Сергія Володимировича, Управління патрульної поліції в м. Києві про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції в м. Київ 4 бат. 5 рота лейтенанта Голованьова Сергія Володимировича, Управління патрульної поліції в м. Києві про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, в якій позивач просив суд: скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності серії ЕАН №4484961 від 14.07.2021 року та вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовував тим, що 14 липня 2021 року інспектор патрульної поліції в м. Київ Піць Анатолій Миколайович зупинив транспортний засіб Peugeot номерний знак НОМЕР_1 під його керуванням у м. Києві за адресою Броварський проспект у напрямку м. Бровари, відразу за мостом м.Чернігівська, поруч будинки відсутні. Підійшовши до автомобіля позивача, Інспектор відразу повідомив, що буде складено постанову про накладення адміністративного стягнення, почав вимагати документи та звинуватив його. Він надав інспектору усі необхідні данні відповідно до правил дорожнього руху України та увімкнув аварійну світову сигналізацію. Документи ним були пред`явлені. Він попросив ознайомити його з усіма матеріалами справи та надати йому аркуш паперу для написання клопотання по справі. В обох проханнях Відповідач йому відмовив.

Позивач вважає, що дії Відповідача незаконними та такими, що не відповідають вимогам ПДР України, КУпАП та Конституції України. Постанова серії ЕАН № 4484961 від 14.07.2021 винесена з грубими порушеннями КУпАП та Конституції України та складена з порушеннями. 14.07.2021 року він керував автомобілем, ПДР не порушував та був зупинений працівником поліції.

Позивачем вказано, що Відповідач порушив ту єдину та вичерпну процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка передбачена КУпАП, а саме: ст. 268, 278, 279,280. Крім того, порушено Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом №1376 МВС України від 06.11.2015 №1379, а тому підлягає скасуванню.

У зв`язку із викладеним позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.10.2021. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України та зобов`язано Управління патрульної поліції в м. Києві надіслати на адресу Шевченківського районного суду м. Києва відео з боді-камери Інспектора патрульної поліції в м. Київ 4 бат. 5 рота лейтенанта Голованьова Сергія Володимировича, де безперервно ведеться відео фіксація та видно момент порушення транспортний засіб Peugeot, державний номерний знак НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_1 14.07.2021 року та момент, коли інспектор на автомобілі поліції зупинився попереду його транспортного засобу.

08.12.2021 року до суду від представника відповідача Управління патрульної поліції в м. Києві надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що інспектор діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, а отже позов не підлягає задоволенню. Крім того, зазначено, щодо надання відеозапису з відео реєстратора, що відповідно до п.1 ч. 3 розділу VIII Інструкції із правил застосування органами та підрозділами поліції технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену наказом МВС від 18.12.2018 №1026, строк зберігання відеозаписів з відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах БпЛА, становить - 30 днів. Також відповідачем у відзиві викладені заперечення щодо розміру судових витрат позивача.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 14.07.2021 відносно позивача і інспектором 4 батальйону, 5 роти Управління патрульної поліції в м. Київ лейтенантом полці Голованьовим Сергієм Володимировичем було складено постанову серії ЕАН № 4484961 за те, що 14.07.2021 о 09:25 год. в м. Києві на вул. Малишка, 30А, водій, керуючи транспортним засобом «PEUGEOT BOXER» державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього кольору та подав звуковий сигнал, чим порушив п. 3.2 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Частиною 3 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Згідно п.3.2 ПДР України у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар. Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Разом з тим, оскаржувана постанова була винесена без урахування всіх вимог закону.

Дослідивши складену постанову серії ЕАН № 4484961 від 14.07.2021 року та матеріали справи, суд вбачає, що жодних пояснень свідків та доказів здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення позивачем ПДР України, крім викладених інспектором обставин, в постанові не міститься.

При цьому, долучений до відзиву диск з відеозаписами, які досліджені судом не підтверджує вину позивача у порушені п. 3.2 Правил дорожнього руху та адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки вони місять інформацію про розгляд вказаної події, проте не зафіксовано факт, який викладений у постанові, що 14.07.2021 о 09:25 год. в м. Києві на вул. Малишка, 30А, водій, керуючи транспортним засобом «PEUGEOT BOXER» державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю поліції, який рухався з увімкненими проблисковими маячками синього кольору та подав звуковий сигнал.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором Управління патрульної поліції в м. Київ лейтенантом полці Голованьовим Сергієм Володимировичем при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КпАП України, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Доказів того, що позивачем скоєне адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, відповідачем до суду надано не було, до відзиву не долучені та такі докази в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами:письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, з врахуванням всього вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог, скасування постанови інспектора 4 батальйону, 5 роти Управління патрульної поліції в м. Київ лейтенантом полці Голованьовим Сергієм Володимировичем серії ЕАН № 4484961 від 14.07.2021 року, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штраф у розмірі 680,00 грн. на громадянина ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Позивач просив також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП судовий збір в сумі 454,00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2 038,54 грн., що складається із: витрати на професійну правничу дорогому - 2000,00 грн.; - послуги банку у розмірі 7,54 грн.; - 31,00 послуги Укрпошти, на що слід зазначити наступне.

Згідно ст. 134 КАС України - за результатами розгляду справи виграти на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору (якщо сторони надали всі докази на підтвердження судових витрат до виходу суду до нарадчої кімнати), або в додатковому судовому рішенні (якщо сторони скористалися своїм правом подати докази на підтвердження понесення судових витрат).

Таким чином, слід зазначити, що розподіл між сторонами разом із іншими судовими витратами визначається за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина третя статті 132 КАС України).

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно до частин 1-3 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини четвертої статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23- рп/2009 у справі № 1-23/2009, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копія договору про надання правничої допомоги № 01-05/2020 від 01.05.2020 року (надалі - Договір), квитанція № 0.0..1 від 08.10.2021 року на суму 1000,00 грн., із зазначенням призначення платежу: оплата за надання правничої допомоги в оскаржувані постанови про адміністративне правопорушення Голованьова С.В. згідно договору №01-05/2020.

Відповідно до позиції висловленої у постанові КАС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 160/6899/20, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Такого ж висновку дійшов Верховний суд в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постанові від 11.06.2020 по справі №821/227/17.

При цьому, відповідно до п.3.1. Договору розмір гонорару виконавця за надану правничу допомогу Замовнику визначається виходячи з кількості часу, який витрачений Виконавцем або який необхідного витратити Виконавцю на надання правничої допомоги Замовнику, та зазначається у відповідних додатках до цього Договору.

При цьому, будь-яких додатків, актів виконаних робіт/наданих послуг, які б визначали розмір гонорару за надані послуги згідно договору до суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити що витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2031,00 були реальними, неминучими і взагалі понесеними.

Крім того, витратним позивача, щодо стягнення комісії за сплату судового збору у сумі 07,54 грн. та послуги Укрпошти - 31,00 грн. не підлягають стягненню з відповідача, оскільки комісія банку за сплату судового збору, поштові витрати та інфляційні витрати не відносяться до судових витрат, передбачених зазначеним вище переліком, а тому такі витрати не можуть бути предметом відшкодування за наслідком розгляду судової справи, оскільки КАС України не передбачає їх відшкодування. Відповідно, комісія банку - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг.

У зв`язку із викладеним суд приходить до висновків клопотання позивача про компенсацію судових витрат задоволенню не підлягає.

При цьому, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції в м. Київ 4 бат. 5 рота лейтенанта Голованьова Сергія Володимировича, Управління патрульної поліції в м. Києві про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову інспектора 4 батальйону, 5 роти Управління патрульної поліції в м. Київ лейтенантом полці Голованьова Сергія Володимировича серії ЕАН №4484961 від 14.07.2021 року, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП - скасувати.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно постанови від 14.07.2021 року серії ЕАН № 4484961.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 грн.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Інспектора 4 батальйону, 5 роти Управління патрульної поліції у м. Києві лейтенант поліції Голованьов Сергій Володимирович, адреса: 01035, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9.

Відповідач: Управління патрульної поліції у м. Києві, , 01035, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9.

Повний текст складений 21.01.2022.

Суддя: