Справа № 640/20996/20
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "А.Т.Н" до Київської обласної державної адміністрації, Управлінння пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Приватного підприємства "А.Т.Н" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Приватне підприємство "А.Т.Н." звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської обласної державної адміністрації, Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації, в якій просило визнати протиправними та скасувати:

- рішення управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації "Про усунення виявлених порушень умов договору", оформлене листом-повідомленням від 15 червня 2020 року № 01-08-20/1929.

- рішення управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації "Про усунення виявлених порушень умов договору", оформлене листом-повідомленням від 06 серпня 2020 року № 01-08-20/2594.

- розпорядження Київської обласної державної адміністрації від 28 серпня 2020 року № 435 "Про деякі питання організації перевезень на приміському автобусному маршруті загального користування № 306 "Крюківщина - Київ АС "Київ".

- лист-повідомлення про розірвання договору від 22 листопада 2017 року № 14 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 306 "Крюківщина - Київ АС "Київ" від 01 вересня 2020 року № 01-08-20/2996.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне рішення суду та задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта аналогічні викладеним у позовній заяві та стосуються того, що спірні рішення прийнято безпідставно, в односторонньому порядку, та всупереч дотриманню позивачем вимог договору про організацію перевезень пасажирів.

Представник відповідача в судовому засіданні просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, вказавши на його обґрунтованість та відповідність положенням чинного законодавства.

Представник апелянта будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без представника позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, які з`явились, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 22 листопада 2017 року відповідно до рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом від 20 вересня 2017 року № 2017-1, наказу начальника управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації від 23 жовтня 2017 року № 46-од було укладено договір № 14 про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Договір) між Київською обласною державною адміністрацією та ПП «А.Т.Н.».

Листом від 03.09.2020 № 63 Позивача було повідомлено про розірвання Договору в односторонньому порядку на підставі розпорядження Київської обласної державної адміністрації № 435 "Про деякі питання організації перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 306 "Крюківщина - Київ АС "Київ" 28 серпня 2020 року.

Підставами для видання даного розпорядження слугували акти перевірок від 27 лютого 2020 року, від 11 червня 2020 року, від 31 липня 2020 року та від 26 серпня 2020 року.

Актом проведення перевірки від 27 лютого 2020 встановлено що Позивачем не виконувались рейси об 11 год. 00 хв. та 14 год. 00 хв., що є порушенням п. 2.3.1 Договору.

Актом проведення перевірки від 11 червня по 12 червня 2020 року встановлено Позивачем порушення умов п. 2.3.21 Договору оскільки транспортний засіб РУТА не був у переліку транспортних засобі що пропонуються для використанні на маршруті, така заміна є протиправною без повідомлення Організатора.

Актом проведення перевірки від 31 липня 2020 року встановлено розбіжність між зазначеним на трафареті маршруту слідування та затвердженій схемі руху даного автобусного маршруту, що є порушенням п. 1.2 Договору, що виявляється у недотриманні вимог чинних нормативно-правових актів, що регулюють діяльність пасажирського автомобільного транспорту.

Також встановлено, що перевізником видавалися квитки не встановленого зразка, що є порушенням п.п. 1.2 та 2.3.12 Договору.

В Акті зазначено, що відповідно до п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641, перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно. Отже, наявність в салоні автобусу осіб без засобів індивідуального захисту є порушенням, що прямо несе загрозу здоров`ю та безпеці пасажирів, що в свою чергу є порушенням п. 1.2 Договору.

Про всі порушення позивача було повідомлено відповідними листами Відповідача-1, зокрема листом від 04.03.2020 №01-08-20/551, від 15.06.2020 № 01-08-20/1928 та від 06.08.2020 № 01-08-20/2594.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до cуду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем по суті не спростовано фактів виявлених порушень, а доводи про порушення процедури проведення перевірки спростовані, а тому підстави для задоволення позову - відсутні.

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (Закон № 2344), органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (Закон № 877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Згідно з ст. 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст. 31 Закону № 877 відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньо обласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Так, 23 жовтня 2017 року між Київською обласною державною адміністрацією та ПП «А.Т.Н.». укладено договір № 14 про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 306 "Крюківщина - Київ АС "Київ"

Згідно умов Договору організатор надає перевізнику право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 306 "Крюківщина - Київ АС "Київ". Відповідно до п. 2.2. Договору організатор має право, серед іншого, вимагати від перевізника належного виконання зобов`язань за цим договором; здійснювати перевірку дотримання перевізником умов даного договору, норм чинного законодавства України, в т.ч. із залученням представників відповідних органів державної влади; достроково в односторонньому порядку розірвати цей договорі з перевізником у випадках і порядку, передбачених цим договором та законодавством України; здійснювати контроль дотримання перевізником умов договору в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством України, тощо (п.п. 2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.5.).

Згідно з п.1.2. Договору перевізник забезпечує якісні, безпечні та в повному обсязі перевезення пасажирів, виконує вимоги законодавства України, нормативно-правових актів, що регулюють діяльність пасажирського автомобільного транспорту, умов перевезень визначених організатором та цим Договором.

Відповідно до пункту 2.3.12 Договору перевізник зобов`язаний своєчасно, до відправлення автобуса від зупинки, отримувати плату за проїзд з обов`язковою видачею пасажирам квитків встановленого зразка.

Відповідно до пункту 2.3.11 Договору перевізник зобов`язаний забезпечувати наявність в транспортних засобах та у водіїв (кондукторів), які працюють на маршруті, передбаченої законодавством документації, а саме: посвідчення водія відповідної категорії, реєстаційних документів на транспортний засіб, шляхових листів (за наявності), полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, належним чином завіреної копії цього Договору, схеми маршруту, завіреного організатором розкладу руху, квитково-облікової документації, квитків встановленого зразка (відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 № 503 «Про затвердження типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2006 за № 1065/12939) та іншої необхідної документації, передбаченої законодавством.

Відповідно до п.4.1 Договору контроль за виконанням перевізником умов договору здійснюється організатором.

Згідно з п.4.7 Договору про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається.

Пунктом 4.11 Договору встановлено, що перевірки дотримання умов цього договору здійснюються організатором:

- у місцях зберігання транспортних засобів перевізника та їх випуску на маршрут;

- на маршруті;

- безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезення пасажирів;

- за допомогою автоматизованої системи диспетчерського управління пасажирським автомобільним транспортом.

Пунктом 4.12 Договору передбачено, що виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання, неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються представниками організатора у акті (узгоджена сторонами форма акту додатком до цього договору).

Суд першої інстанції вірно вказав, що аналіз вищенаведених умов Договору дає підстави для висновку, що відповідач як організатор перевезень має право відповідно до умов вищезазначеного Договору проводити перевірки дотримання іншою стороною - перевізником умов договору.

При цьому, в даному випадку відповідач діє не в якості суб`єкта контролю відповідно до положень Закону України № 2344, а реалізує свої права як учасник (сторона) договору.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.11.2018 у справі № 826/13869/17.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, дії відповідача при проведенні позачергової перевірки виконання умов Договору були правомірними.

В частині дотримання відповідачем порядку проведення перевірки та обґрунтованості висновків за її результатами, суд першої інстанції вірно вказав, що відповідно до п.п. 2.2 Договору організатор має право здійснювати перевірку дотримання перевізником умов даного договору, норм чинного законодавства України, в т.ч. із залученням представників відповідних органів державної влади.

Згідно з п.4.7 Договору про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається.

Пунктом 4.12. Договору передбачено, що виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання, неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються представниками організатора у акті (узгоджена сторонами форма акту додатком до цього договору).

За умовами п. 4.13 Договору акт складається у 2 (двох) примірниках в останній день проведення перевірки. Кожен з примірників акта підписується представниками організатора, які проводили перевірку, представником перевізника та іншими учасниками перевірки (за їх згодою). Представник перевізника має право письмово викласти свої пояснення та зауваження щодо змісту акта. Ці пояснення і зауваження додаються до акту і є його невід`ємною частиною.

За умовами п. 4.15 Договору сторони домовились, що:

- у разі відмови представника перевізника від ознайомлення з актом або від його підписання (нез`явлення для його підписання) представники організатора, які брали участь у перевірці, вносять до акту відповідний запис, скріплений їх підписами;

- один примірник акта передається представнику перевізника чи надсилається поштою в порядку, передбаченому п. 4.18. договору, інший зберігається у організатора;

- не підписаний представником перевізника акт вважається дійсним і зберігає юридичну силу у випадку підписання його не менше як двома представниками організатора.

Оскільки перевірка була позачергова відповідно до вимог п.п. 4.7. Договору позивач про її проведення заздалегідь не попереджався, а процедурні порушення, допущені відповідачем при проведенні перевірок та складанні Актів, не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності позивача у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені відповідачем процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 15.05.2019 у справі № 826/10919/14.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з неспроможністю тверджень позивача про відсутність виявлених порушень, позаяк такі доводи не підтверджені доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України.

Колегія суддів також відхиляє твердження апелянта стосовно процедурних порушень, позаяк зазначена обставина не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення вимог договору перевезень та жодним чином не спростовує правомірність спірних рішень, які прийняті в межах спірних правовідносин.

Відтак, доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, суд попередньої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги - відсутні.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "А.Т.Н" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "А.Т.Н" до Київської обласної державної адміністрація Управлінння пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко

Повний текст виготовлено 27.06.2022.