Справа № 591/2291/22
Суддя: Северинова А. С.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/2291/22
Провадження № 2-аз/591/1/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 рокум. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі судді Северинової А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 до суду з позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області, в якому просить суд:

- визнати поважними причини пропуску строку на оскарження постанови від 14 лютого 2022 року про накладення адміністративного стягнення № 015496, винесеної державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області Шевченко Яною Миколаївною та поновити строк на подачу адміністративного позову;

- визнати протиправною та скасувати постанову від 14 лютого 2022 року про накладення адміністративного стягнення № 015496, винесеної державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області Шевченко Яною Миколаївною про притягнення головного інженера АТ «СМНВО-Інжиніринг» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за постановою від 14 лютого 2022 року про накладення адміністративного стягнення № 015496, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області Шевченко Яною Миколаївною про стягнення з головного інженера АТ «СМНВО-Інжиніринг» Отрокова Віталія Вікторовича штрафу на користь держави, до набрання законної сили рішення Зарічного районного суду м. Суми по справі.

Заява мотивована тим, що 14 лютого 2022 року державною екологічною інспекцією у Сумській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №015496 про стягнення з ОСОБА_1 , головного інженера АТ «СМНВО-Інжиніриг» до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 188-5 КУпАП у вигляді накладення штрафу в сумі 510 грн. Вказує, що у випадку не оскарження постанови та не сплати штрафу в добровільному порядку, відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП, штраф підлягає стягненню в двократному розмірі. 15 червня 2022 року на його адресу від надійшла постанова ВП №69008652 від 13 травня 2022 року про стягнення з нього на користь держави штрафу в розмірі 1020 грн. Отже, відповідач вчинив дії, направлені на стягнення штрафу, який ним оскаржується в судовому порядку, а тому існує необхідність у вжитті судом заходів забезпечення позову.

Зазначає, що на момент набрання рішення суду законної сили, оскаржувана ним постанова буде виконана в повному обсязі. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з позовом, оскільки рішення щодо правомірності прийняття постанови про накладення штрафу буде винесено судом за наслідками розгляду адміністративного позову.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Частинами першою, другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, за правовою конструкцією зазначеної норми для прийняття рішення про забезпечення позову достатньо наявності однієї з підстав, вказаних у ч. 2 ст. 150 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що з метою захисту прав та інтересів позивача суд за його заявою або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, постановлення якої належить до дискреційних повноважень суду та вирішення питання щодо їх вжиття залежить від наявності однієї з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України, що встановлюється судом виходячи з конкретних доказів, поданих заявником.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб-позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № з примусового виконання постанови Державної екологічної інспекції у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1020 грн (а.с. 23).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що наразі постанову Державної екологічної інспекції у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1020 грн., правомірність якої є предметом спору у цій справі, передано для примусового виконання до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Згідно із частиною четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Враховуючи той факт, що державним виконавцем розпочато примусове виконання постанови Державної екологічної інспекції у Сумській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в розмірі 1020 грн., суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених прав позивача у разі вирішення спору на його користь, оскільки ефективність захисту інтересів позивача безпосередньо залежить від недопущення настання несприятливих змін власного матеріального становища у вигляді непомірного зменшення наявних у розпорядженні позивача грошових коштів, покладення витрат та обмежень, пов`язаних з виконанням постави в порядку примусового виконання.

Також суд виходить з того, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Отже, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

В порядку забезпечення позову зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 69008652 на підставі виконавчого документа постанови № 015496 від 14 лютого 2022 року про накладення адміністративного стягнення, винесеної інспектором з охорони навколишнього природного середовища Сумської області Державної екологічної інспекції у Сумській області Шевченко Яною Миколаївною про стягнення з головного інженера АТ «СМНВО-Інжиніринг» Отрокова Віталія Вікторовича на користь держави штрафу в розмірі 1020 грн до набрання законної сили рішенням у справі.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню із дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки та обчислюється із наступного дня після її прийняття.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 156 КАС України та Закону України «Про виконавче провадження»:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Державна екологічна інспекція у Сумській області, місцезнаходження: 40000, м. Суми, ВПЗ а/с 1, .

Примірник ухвали направити позивачу до відома та Зарічному відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (м. Суми, просп. Курський, буд. 6) для виконання.

Суддя А.С. Северинова