Справа № 540/184/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/184/21
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області на додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, 3-тя особа Фермерське господарства "Маркобок" про визнання протиправними та скасування висновків, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

10.11.2021 року позивачі звернулись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року заяву про розподіл судових витрат задоволено. Судом стягнуто пропорційно з відповідачів користь кожного позивача по 908 грн сплаченого судового збору та по 6200 грн. розміру витрат на правничу допомогую

Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви в повному обсязі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього роз міру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Апелянт вважає, що розмір визначеної судом суми стягнення івитрат на правову допомогу не є спів мірним із обсягом виконаних адвокатом робіт, оскільки такий розмір є завищеним. Також, апелянт звер тає увагу, що до позовної заяви, яка надійшла до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області відсутні квитанції про сплату судового збору, що не дає можливості перевірити реальність його сплати у відповідності до вимог Закону.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області та Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надали до суду відзиви на апеляційну скаргу в яких зазначають, що заявлені витрати є значно завищеними та позивачем не доведено та документально не підтверджено співмірність та розумність заявлених витрат, тому просять апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року скасувати.

Також, до суду від адвоката позивачів надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначається про обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції, тому просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Позивачі зазначають, що кожен із позивачів сплатив адвокату за надання правничої допомоги по 6200 грн. та, вважають, що така вартість послуг адвоката за ведення ним однієї справи в суді не є завищеною, а обсяг виконаних робіт адвокатом спів мірний із виконанними роботами, витраченим часом, ціною позову та значенням справи длоя сторін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року у справі № 540/184/21 позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано висновки Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 05.08.2020 року № 15134/82-20, Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 04.09.2020 року № 13300/82-20, Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 27.10.2020 року №14875/82-20, Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 19.11.2020 року № 17183/82-20, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.12.2020 року № 23855/82-20.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області розглянути подання КТ "НВП" Нові технології" від 28.07.2020 № 020 на погодження "Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність членам фермерського господарства "Маркобок" ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 загальною площею 124,4214 га (у розмірі, що не перевищує встановлену земельну частку (пай)) для ведення фермерського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення наданих в постійне користування загальною площею 68,4 га та в користування на умовах оренди площею 56,0 га фермерському господарству "Маркобок" за межами населених пунктів на території Приморської сільської ради Скадовського району Херсонської області", з врахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

10.11.2021 року від представника позивачів адвоката Ставроста Р.Ю. надійшла заява, в якій просить ухвалити у справі № 540/184/21 додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.

Задовольняючи заяву про розподіл судових витрат, суд першої інстанції, з огляду на умови договорів про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивачів та третьої особи, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу є реальними та підтвердженими матеріалами справи.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилами п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про судові витрати, у тому числі про їх розподіл між сторонами.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями частин першої, другої та третьої статті 134 КАС передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У частині четвертій вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до частин шостої та сьомої у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті (щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, наданими послугами, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягу наданих послуг, ціною позову та ін.) суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Колегія суддів зазначає, що склад та розмір судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу та/або проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, документи, що свідчать про оплату експертизи, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Слід звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу представником позивачів надано договір № 94 про надання правничої допомоги від 05.01.2021 року, договір № 95 про надання правничої допомоги від 05.01.2021 року, договір № 96 про надання правничої допомоги від 05.01.2021 року, договір № 97 про надання правничої допомоги від 05.01.2021 року, договір № 98 про надання правничої допомоги від 05.01.2021 року, договір № 99 про надання правничої допомоги від 05.01.2021 року.

Також, до суду були надані протоколи погодження розміру гонорару і умови його виплати № 1 від 05.01.2021 року, додатки до договорів від 05.01.2021 року № 94, № 95, № 96, № 97, № 98, № 99 та квитанції до прибуткового касового ордера від 05.01.2021 року № 36, № 37, № 38, № 39, № 40, № 41 про сплату витрат на правничу допомогу у сумі 6200,00 грн. відповідно.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу представником третьої особи надано договір № 101 про надання правничої допомоги від 04.02.2021 року, протокол погодження розміру гонорару і умови його виплати № 2 від 03.04.2021 року (додаток до договору про надання правничої допомоги від 05.02.2021 року № 101), квитанцію до прибуткового касового ордера від 03.04.2021 року № 48 про сплату витрат на правничу допомогу у сумі 1200,00 грн.

Слід зазначити, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачами та третьою особою послуг адвоката та понесення ними витрат в суді.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що розмір понесених судових витрат позивачами є неспівмірним із обсягом виконаних адвокатом робіт з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що предметом позову є законність п`яти висновків та дії кожного з відповідачів, які містять різні підстави обгрунтування позову, та потребують встановленню великої кількості обставин для їх обгрунтування, враховуючи, що кожний відповідач відмовляв у погодженні проекту землеустрою з різних підстав.

Зазначені обставини підтверджується матеріалами справи та процесуальними документами: позовною заявою (24 стор.), розгляд справи в суді першої інстанції за правилами загального позовного провадження, відзивами ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (8 стор.), у Харківській області (9 стор.), в Івано-Франківській області (9 стор.), у Рівненській області (7 стор.), у Донецькій області (5 стор.), у Херсонській області (9 стор.), відповіддю на відзиви (12 стор.).

Слід зазначити, що в одній позовній заяві об`єднані шість позовних вимог від шести позивачів до шести відповідачів, при цьому у разі індивідуального звернення кожного з позивачів до кожного з відповідачів окремо, вартість послуг адвоката збільшилася б за рахунок збільшення обсягу роботи і витраченого часу (формування окремих позовних заяв з додатками) та участі адвоката в кожній справі, замість однієї.

Також, колегія суддів звертає увагу, що правнича допомога адвокатом реально була надана, що підтверджується матеріалами справи, а саме підготовлено позовну заяву з додатками, і подано їх до суду, підготовлено відзив на позовну заяву, ознайомлення адвоката з матеріалами справи та участь у відкритих судових засіданнях 15.02.2021 року, 10.03.2021 року, 31.03.2021 року, 24.04.2021 року.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, сплата кожним із позивачів адвокату за надання правничої допомоги по 6200 грн., в загальному розмірі 37200 грн., за ведення ним цієї справи в суді не є завищеною, а обсяг виконаних робіт адвокатом співмірний із виконаними роботами, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторін.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що сума в розмірі 37200 грн. сплачена не лише за підготовку однієї позовної заяви, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи та вищевикладеними доводами суду, при цьому згідно протоколів погодження розміру гонорару і умови його виплати, гонорар сплачено за складанням позовної заяви та й інших процесуальних документів щодо оскарження в адміністративному суді, а також за прийняття участі в судових засіданнях.

Також, колегія суддів звертає увагу, що апелянт не має відношення до всієї суми гонорару 37200,00 грн., оскільки в частині пред`явлених вимог до апелянта позивачі сплатили лише 6200,00 грн. та така сума була стягнута з Г`У ДГК у Рівненській області пропорційно кожному з позивачів, а саме у розмірі по 1033,34 грн.

При цьому не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що судом з порушення норм процесуального права стягнуто в повному обсязі судові витрати при частковому задоволені позовних вимог, оскільки часткове задоволення позову обґрунтоване невірним визначенням позивачами способу захисту порушених прав, при цьому зазначена позовна вимога стосувалась іншого відповідача, а позовна вимога до апелянта Г`У ДГК у Рівненській області була задоволена в повному обсязі.

Також, колегія суддів не приймає доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не дослідив документ, який підтверджує суму судового збору сплаченого при поданні позовної заяви та особу, яка є платником за вказаним документом, оскільки на арк.. спр. 1-12 т. 1 знаходяться квитанції про сплату судового збору та виписки про зарахування такого збору до спеціального фонду державного бюджету України, з яких, колегія суддів встановила, що кожним позивачем при подані позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, просить суд відмовити у розподілі судових витрат, проте, зазначені норми права передбачають можливість зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а не відмову у їх розподіленні.

Для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, на іншу сторону покладено обов`язок довести їх неспівмірність виконаній роботі, а також навести обгрунтований, на її думку, розмір таких витрат, однак апелянт не виконав цих вимог закону, а тому колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції про розподіл судових витрат є законним та скасуванню не підлягає, оскільки, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів та прийняття участі у відкритих судових засіданнях, колегія суддів вважає, що в даній справі витрати на правничу допомогу є реальними та співмірними із складністю справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець