Справа № 274/2901/22
Суддя: Вдовиченко Т. М.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 274/2901/22
провадження № 2-а/0274/59/22
У Х В А Л А

27.06.2022 року Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до патрульного Бердичівського РВП Мельника Віталія Миколайовича про визнання неправомірними та правомірними дії інспектора поліції та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, згідно якого просить:

- скасувати постанову серії БАБ №163569 від 11.06.2022, винесену інспектором Бердичівського РВП Мельником В.М. про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за порушення вимог ч. 6 ст. 121 та ч. 2 ст. 136 КУпАП, з тих підстав, що відповідачем не з`ясовано в повному обсязі всіх обставин справи, порушено норми матеріального та процесуального права;

- визнати неправомірними дії інспектора Бердичівського РВП Мельника В.М. щодо тимчасового затримання транспортного засобу позивача.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161,172 цьогоКодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

У ході з`ясування питання, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові-для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Всупереч зазначених вимог позивачем не зазначено повну адресу місце проживання/місце знаходження сторін, поштовий індекс; ідентифікаційний код відповідача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, його офіційну електронну адресу, номери засобів зв`язку.

Частинами 1, 2 ст. 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (частини перша, друга, третя і п`ята статті 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектори патрульної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені Національної поліції. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1ст. 122 КУпАП. Така правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі № 724/716/16-а.

Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення в сфері дотримання правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтями 121, 1526 КУпАП, працівники органів і підрозділів Національної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотриманні правил дорожнього руху учасниками дорожнього руху.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 242-1 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 122 КУпАП.

Тобто відповідачем у даній справі є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

З огляду на викладене, судом роз`яснюється право позивача визначитись з належним відповідачем та вказати передбачені п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України дані про нього.

Також, відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною 2 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Позивачем в якості доказу долучено копію постанови неналежної якості, зміст якої неможливо прочитати, тому позивачу необхідно отримати і надати суду копію оскаржуваної постанови належної якості.

Також в порушення вимог ст. 160 КАС України в позовній заяві відсутній виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджуються вказані обставини щодо самої події, на підставі якої винесено оскаржувану постанову, а саме щодо порушення тих правил дорожнього руху, які йому ставляться у вину та за які передбачена відповідальність згідно ч.6 ст.121 та ч.2 ст.126 КУпАП, в позовній заяві виклад обставин, щодо таких правопорушень взагалі відсутній, натомість міститься виклад обставин, щодо порушення позивачем ч.1 ст.130 КУПАП - керування ТЗ в стані алкогольного сп`яніння.

Доказів щодо вилучення у позивача ТЗ суду також не надано.

Відповідно до пункту 11 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, у порушення вказаної вимоги позивач письмово не підтвердив про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно вимог ст. 161 КАС України до позовної заяви подається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Що стосується посилання позивача на ст. 288 КУпАП як на підставу звільнення від сплати судового збору, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративні правопорушення у розумінні положень ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 закон № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року встановлено, що в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287, 288 КУпАП, як в інших справах, які розглядаються судом у порядку адміністративного позовного провадження, слід застосувати ст.ст.2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви у цих правовідносиних не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення, він складає за подання такої позовної заяви 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачу необхідно здійснити оплату судового збору за подання до суду позовної вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496,20 грн. та за подання позовної вимоги про визнання дій відповідача неправомірними у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 992,40 грн. за реквізитами: Отримувач коштів ГУК у Жит.обл/ТГ м.Бердичiв/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ)37976485, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA0006825, код класифікації доходів бюджету 22030101, та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160 і 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 294 КАС України, суддя,-

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до патрульного Бердичівського РВП Мельника Віталія Миколайовича про визнання неправомірними та правомірними дії інспектора поліції та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі - не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки мають бути усунуті шляхом складання нового тексту позовної заяви, з долученням копії оскаржуваної постанови та оригіналу квитанції про сплату судового збору.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.М.Вдовиченко