Справа № 428/10548/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року

м. Київ

справа № 428/10548/17

адміністративне провадження № К/9901/34310/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду в касаційній інстанції адміністративну справу № 428/10548/17

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09.11.2017 (суддя Юзефович І.О.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 (головуючий суддя Арабей Т.Г., судді: Геращенко І.В., Міронова Г.М.),

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивачка) звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі також - відповідач, Управління), в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення розміру та виплати довічного грошового утримання без урахування матеріальної допомоги на оздоровлення за довідкою від 02 лютого 2017 року у сумі 16 000грн та відмови у перерахунку довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсаційних виплат: невикористаної частини щорічної основної відпустки у сумі 30573,00грн, грошової винагороди на час відпустки 1 день у сумі 1280,00 грн, зазначених у довідці від 10.08.2017 №60;

- зобов`язати Управління здійснити позивачці перерахунок довічного грошового утримання з 02 лютого 2017 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, вказаної у довідці Луганського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у сумі 16 000,00 грн. та компенсаційних виплат: невикористаної частини щорічної основної відпустки у сумі 30573,00грн, грошової винагороди на час відпустки 1 день у сумі 1280,00 грн, зазначених у довідці від 10.08.2017 №60 та виплатити різницю з урахуванням сплачених сум.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Судами встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року №24/0/15-17 позивачка звільнена з посади судді Луганського окружного адміністративного суду у відставку.

Наказом голови Луганського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року №4/С-ос ОСОБА_1 відраховано зі штату суду.

02 лютого 2017 року позивачці призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків на підставі положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

16 серпня 2017 року позивачка звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 16000,00 грн, зазначеної у довідці Луганського окружного адміністративного суду від 02.02.2017, та компенсаційних виплат: невикористаної частини щорічної основної відпустки у сумі 30573,00грн, грошової винагороди на час відпустки 1 день у сумі 1280,00 грн, зазначених у довідці Луганського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 №60, з яких сплачено ЄСВ.

Листом №239/К-4 від 30 серпня 2017 року відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку з посиланням на те, що вказані в заяві виплати не входять до складу суддівської винагороди.

Не погодившись з такою відмовою Управління, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, виходив з того, що законодавством, чинним станом на час призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачці, так і на час звернення її до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, було передбачено чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді. Матеріальна допомога на оздоровлення та компенсаційні виплати не входить до складу суддівської винагороди, тому, відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням таких виплат.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вважаючи їх такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В касаційній скарзі зазначає, що чинне законодавство, як загальне, так і спеціальне, відносить до заробітної плати також інші виплати. Так, матеріальна допомога на оздоровлення та грошова компенсація за невикористану відпустку, з яких сплачені страхові внески, відносяться до фонду додаткової заробітної плати, а тому підлягають включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідач правом подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 135 Закону № 1402-VIII (чинної, на момент звільнення позивачки у відставку та звернення її до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку), суддівська винагорода регулюється цим Законом, та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з нормами статті 136 Закону № 1402-VIII суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Пунктом 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Отже, враховуючи вимоги Закону № 1402-VIII, судді у відставці виплачується за його вибором щомісячне довічне грошове утримання, у максимальному розмірі 90% заробітної плати (суддівської винагороди) судді, яка обчислюється з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Тобто, розмір довічного грошового утримання безпосередньо пов`язаний із розміром суддівської винагороди.

Таким чином, законодавством, чинним, як на час призначення щомісячного грошового утримання позивачці, так і на час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про здійснення перерахунку, був передбачений чіткий перелік складових, що входять в обчислення суддівської винагороди та відповідно щомісячного довічного грошового утримання судді.

Матеріальна допомога на оздоровлення та компенсаційні виплати за невикористану відпустку не входить до складу суддівської винагороди.

Щодо посилань позивачки на статтю 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, то колегія суддів звертає увагу, що врахування цих положень можливе у разі призначення позивачу пенсії, а не довічного грошового утримання. Порядок же обчислення довічного грошового утримання не регулюється зазначеним законам, а чітко визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», який є спеціальним і не пов`язує розмір складових суддівської винагороди, що враховуються при обчисленні щомісячного грошового утримання судді із сплатою страхових внесків.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та компенсаційних виплат за невикористану відпустку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 350, 356 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 листопада 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2018 року У справі №428/10548/17- залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз А.Ю. Бучик А.І. Рибачук