Справа № 420/2787/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2787/22
УХВАЛА
23 червня 2022 року м. Одеса
До Одеського окружного адміністративного суду 08 лютого 2022 року надійшла позовна заява Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення добровільно не сплаченої суми штрафних санкцій у сумі 1700 гривень.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 09.04.2021 року було винесено Рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №73. Вказане рішення направлялось позивачем на адресу відповідача для добровільного виконання однак ОСОБА_1 вказане рішення не виконав, що зумовило зверненню позивача до суду з даними вимогами.
Ухвалою судді від 22.02.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.
21 квітня 2022 року до суду надійшла заява (вх.№ ЕП/1158/22) позивача щодо вказаної вище ухвали з проханням продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн 00 коп. При цьому позивач посилався на введений військовий стан в Україні 24.02.2022 року.
Ухвалою від 25 квітня 2022 року суддя ухвалив продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Крім того, позивача попереджено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.
10 травня 2022 року до суду (вх.№ЕС/1325/22) від Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві надійшло клопотання про виконання ухвали щодо стягнення штрафу у якому заявник просить суд продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн 00 коп та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків. В обґрунтування клопотання Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві зазначає обставини аналогічні тим, що викладені у заяві від 21.04.2022 (вх.№ ЕП/1158/22).
Ухвалою судді від 12.05.2022 клопотання Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про продовження процесуального строку для оплати судового збору або відстрочення сплати судового збору у справі №420/2787/22 задоволено частково. Продовжено Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві строк для усунення недоліків позовної заяви до 30 травня 2022 року включно.
30 травня 2022 року через підсистему «Електронний суд» позивачем подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву про продовження процесуального строку (вх.№ ЕС/1611/22), де позивач просить продовжити процесуальний строк для оплати судового збору або відстрочити сплату судового збору у справі №420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн. 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків. При цьому, позивач також зазначає, що станом на 30.05.2022 оплата судового збору у сумі 2481 грн 00 коп. за подання позовної заяви у справі № 420/2787/22 неможлива у зв`язку з тим, що залишок коштів по КЕКВ 2800 складає 00 грн 00 коп., що підтверджується випискою з Системи дистанційного обслуговування клієнтів Державної казначейської служби України за 30.05.2022. Оплату судового збору гарантує в повному обсязі після отримання фінансування по КЕКВ 2800.
Ухвалою судді від 31.05.2022 року заяву Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (вх..№ ЕС/1611/22) про продовження процесуального строку по справі №420/2787/22 - задоволено частково. Продовжено Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві строк для усунення недоліків позовної заяви до 20 червня 2022 року включно. При цьому, доручено надати інформацію та її документальне підтвердження доказів вжиття позивачем заходів спрямованих на його фінансування по КЕКВ 2800 з метою сплати судового збору у даній справі.
20 червня 2022 року на електронний кабінет суду надійшла заява позивача (вх.№ ЕС/1979/22) з проханням продовжити процесуальний строк для оплати судового збору, у справі № 420/2787/22, враховуючи істотні перешкоди у зв`язку відсутністю коштів на рахунку по КЕКВ 2800, що складає 00 грн. 00 коп. та оскільки запровадження воєнного стану є поважною причиною для продовження процесуальних строків.
Суд звертає увагу на те, що позивачем вкотре не надано достовірних доказів в підтвердження існування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, а саме відсутності коштів на рахунку.
Позовна заява Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві була складена 03 лютого 2022 року та 04 лютого 2022 року скерована до Одеського окружного адміністративного суду без доказів сплати судового збору. На той час воєнний стан в Україні не був запроваджений.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 16.02.2022 року по справі № 620/2968/20 зазначив, що метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів. Суд зазначає, що хоча положення частини другої статті 121 КАС України і містить диспозитивну норму, тобто встановлює право суду, а не обов`язок, продовжити процесуальний строк, однак це право має бути реалізовано судом в межах процесуального закону з належним мотивуванням будь-якого рішення (продовження або відмова у продовженні строку), які дають скаржнику чітке розуміння дій суду.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 360/3729/18.
Підсумовуючи вищевикладені обставини справи, а саме заяви позивача та постійні посилання ним на одні і ті ж самі причини невиконання вимог суду впродовж тривалого часу, приходжу до висновку про необхідність повернути позовну заяву Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві.
Суд враховує, що обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 вересня 2020 року по справі № 806/2321/16.
Згідно з ч.3 ст.9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.
Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський Суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб» (див. рішення від 28.05.1985 р. у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання».

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13.12.2011 (17-рп/2011) зазначено, що «вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суд роз`яснює позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом з тотожною заявою. При цьому підкреслює, що саме за поданою належним чином оформленою позовною заявою суд вирішує питання про відкриття провадження по справі за викладеними вимогами.

Зважаючи на те, що судом вжито усіх належних заходів для реалізації та забезпечення права позивача на доступ до правосуддя, а останній не усунув недоліки позовної заяви у строк визначений судом та не продемонстрував готовність брати участь на цьому етапі розгляду справи, тому логічним є застосування передбачених законодавством наслідків - повернення позовної заяви Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві без розгляду.

Керуючись ст.ст. 169, 171, 256, 295, 297 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення добровільно не сплаченої суми штрафних санкцій - повернути позивачеві без розгляду.

Направити позивачеві копію цієї ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Роз`яснити позивачу що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА