Справа № 500/1168/20
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року

м. Київ

справа №500/1168/20

адміністративне провадження № К/9901/28749/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у письмовому провадженні

касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 (суддя Баранюк А.З.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020 (колегія у складі суддів Улицького В.З., Кузьмича С.М., Глушка І.В.)

у справі № 500/1168/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік);

- зобов`язати відповідача здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

2. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.09.2020, позов задоволено.

3. 02.11.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, у якій відповідач просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

4. Ухвалою Верховного Суду від 03.12.2020 відкрито касаційне провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, про що свідчить відповідне посвідчення, та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області як отримувач пенсії.

6. 13.05.2020 позивач звернулася до відповідача зі заявою, в якій просила здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII.

7. 15.05.2020 відповідач відмовив позивачу у задоволенні такої заяви, мотивуючи тим, що Законом № 987-VIII до Закону № 796-XII включено статтю 39, яка передбачає встановлення доплати виключно громадянам, які працюють у зоні відчуження.

8. Позивач із відмовою не погодилася і звернулася до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

9. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що є непрацюючим пенсіонером та проживає у м. Чортків Тернопільської області, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Враховуючи Рішення Конституційного Суду України № 6-р/2018, вона має право з 17.07.2018 на щомісячне отримання встановленого статтею 39 Закону № 796-XII підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

10. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність його дій.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 18.03.2020 у зразковій справі № 240/4937/18, дійшов висновку, що враховуючи віднесення міста Чортків Чортківського району Тернопільської області до зони посиленого радіоекологічного контролю, а також те, що Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018 відновлено дію статті 39 Закону № 796-ХІІ у редакції, що діяла до 01.01.2015, позивач має право на отримання підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, що проживає на території радіоактивного забруднення - зоні посиленого радіоекологічного контролю, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює одній мінімальній заробітній платі (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами норм матеріального права.

13. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій щодо спірних правовідносин неправильно застосували положення статті 39 Закону №796-XII, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків щодо наявності підстав для нарахування та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення. Звертає увагу, що суди проігнорували релевантну практику Верховного Суду у спірних правовідносинах.

14. Позивач відзиву на касаційну скаргу не подав.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.

16. Ключовим питанням у цій справі є наявність правових підстав для нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ.

17. Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.

18. У рішенні у зразковій справі № 580/2371/20 від 23.09.2020, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.03.2021, Верховний Суд зазначив наступне:

« <…> з 01.01.2015 зона посиленого радіоекологічного контролю виключена з переліку зон радіоактивного забруднення територій, визначених Законом № 791а.

Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII виключено, також, статтю 23 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка встановлювала компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4.

Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17 липня 2018 року, яке стало однією з підстав звернення до суду з даним позовом, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII.

Водночас жодні зміни, внесені Законом № 76-VIII до Закону № 791а «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» неконституційними не визнавались.

Отже, чинна на момент звернення до суду редакція статті 2 Закону № 791а не змінювалась, не виключалась іншими законами та не визнавалась неконституційною.

При цьому судом встановлено, що до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106, зміни щодо виключення зони посиленого радіоекологічного контролю не вносилися.

Відтак, станом на час звернення до суду із зазначеним позовом, місто Тальне Черкаської області згідно з вказаним Переліком відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, яка, передусім, виключена із Закону № 791а.

…

<…> у разі існування суперечності між актами, прийнятими різними за місцем в ієрархічній структурі органами, застосовується акт, прийнятий вищим органом, як такий, що має більшу юридичну силу. Тому Закон № 791а-ХІІ має вищу юридичну силу порівняно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106 і, незважаючи на відсутність змін у цій постанові щодо виключення зони посиленого радіоекологічного контролю із зон радіоактивного забруднення, застосуванню підлягає саме Закон № 791а-ХІІ в редакції зі змінами, внесеними Законом № 76-VIII.

Зі змісту частин другої та третьої статті 2 Закону № 791а-ХІІ вбачається, що повноваження щодо установлення меж цих зон, визначення переліку населених пунктів, які відносяться до конкретної зони радіоактивного забруднення, делеговані Кабінету Міністрів України, однак при цьому уряд не наділений повноваженнями визначати додаткові зони радіоактивного забруднення інші, ніж ті, що визначені Законом № 791а-ХІІ.

Таким чином, відновлення дії ст. 39 Закону № 796 у редакції чинній до 01 січня 2015 року не надає права на отримання підвищення пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території, що відносилась до зони посиленого радіоекологічного контролю.»

19. Колегія суддів не знаходить підстав для відступу від цих правових висновків у справі, що розглядається, та які були також застосовані, зокрема у постановах Верховного Суду від 27.05.2021 (справа № 500/1124/20), від 09.02.2022 (справа № 500/1811/20), від 20.04.2022 (справа № 500/1133/20), від 04.05.2022 (справа № 460/7218/20) та від 09.06.2022 (справа № 500/1238/20).

20. Застосовуючи вищезазначені висновки до обставин справи, Суд звертає увагу на те, що з 01.01.2015 м. Чортків не належить до території радіоактивного забруднення. З огляду на це, позивач не має права на отримання підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер на підставі ст. 39 Закону № 796-ХІІ через відсутність ознаки проживання на території радіоактивного забруднення.

21. Суди помилково послалися на викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 висновки у зразковій справі № 240/4937/18, адже питання щодо права на отримання встановленого ст. 39 Закону № 796-ХІІ щомісячного підвищення до пенсії пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю після виключення цієї зони із переліку зон радіоактивно забруднених територій, не було предметом перевірки у названій зразковій справі й прийнята у ній постанова не містить відповідних висновків.

22. Натомість ці питання вирішувалися у зразковій справі № 580/2371/20 (постанова від 23.09.2020), яку слід було застосувати.

23. Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

24. За вказаних обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

25. Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі № 500/1168/20 скасувати.

Ухвалити нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб