Справа № 440/11551/21
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 р. Справа № 440/11551/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.11.21 по справі № 440/11551/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2021 року (згідно даних на поштовому конверті) ОСОБА_2 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Полтавській області №516 від 16.07.2021 про відмову ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу роботи в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року в подвійному розмірі;

- зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_2 пенсію з 15.10.2019, з урахуванням пільгового стажу роботи в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року в подвійному розмірі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначає, що перебуває на обліку в пенсійному органі як отримувач пенсії. З довідки пенсійного органу позивач дізналася, що їй не враховано стаж роботи в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року в подвійному розмірі. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №440/2434/20 було зобов`язано ГУПФУ в Полтавській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком від 15.10.2019 та від 30.01.2020, з урахуванням висновків суду. Пенсійний орган виконуючи вказане судове рішення повторно розглянув заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії за віком від 15.10.2019 та від 30.01.2020 і рішенням від 16.07.2021 №516 відмовив останній у перерахунку пенсії за віком з підстав того, що інтернат не відноситься до закладів охорони здоров`я, а підпорядкований Міністерству праці та соціальної політики України, крім того, рішення суду не містить зобов`язань щодо здійснення відповідного перерахунку. З таким рішенням-відмовою позивач не погоджується, посилаючись на те, що Високо-Тополянський психоневрологічний інтернат належить до системи соціального захисту населення і передбачений переліком закладів у розділі 3 постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, стаж роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16 липня 2021 року №516 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу роботи в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року в подвійному розмірі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 15 жовтня 2019 року з урахуванням пільгового стажу роботи в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року в подвійному розмірі.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що перелік закладів охорони здоров`я, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 892/7180, не містить ні окремого визначення закладу з надання психіатричної допомоги, ні окремого визначення психоневрологічного інтернату, а відтак останній не відноситься до переліку закладів охорони здоров`я. В свою чергу, психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин. Згідно з ст. З Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику, лікування та реабілітацію у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Представник відповідача зазначає, що з аналізу змісту вказаних норм видно, що надання психіатричної допомоги не є тотожним наданню медичної допомоги, з огляду на що суд не міг прийняти до уваги як на підставу протиправності відмови у зарахуванні стажу у подвійному розмірі.

На думку відповідача, підстави для зарахування в подвійному розмірі періоду роботи у Високо - Тополянському психоневрологічному інтернаті при призначенні пенсії відсутні.

Позивач не скористалася своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 15.10.2019 та 30.01.2020 ОСОБА_2 зверталась до ГУ ПФУ в Полтавські області з заявами, у яких просила перерахувати пенсію, керуючись статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням періоду роботи з травня 1998 по жовтень 2018 року у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті /а.с. 30-31/.

Листами від 14.11.2019 №61/Л-10 та від 17.02.2020 №529-347/Л-03/8-1600/20 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомлено ОСОБА_2 про те, що законні підстави для зарахування в подвійному розмірі періоду роботи у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті при призначенні пенсії ОСОБА_2 відсутні, оскільки інтернат не відноситься до закладів охорони здоров`я, а підпорядкований Міністерству праці та соціальної політики /а.с. 29, 32/.

Не погоджуючись з такою відмовою та вважаючи її протиправною, ОСОБА_2 звернулась до суду з відповідним позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №440/2434/20 позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком від 15.10.2019 та від 30.01.2020, з урахуванням висновків суду. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 (вісімдесят) коп.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №440/2434/20 ГУПФУ в Полтавській області повторно розглянуло заяви ОСОБА_2 від 15.10.2019 та від 30.01.2020 щодо перерахунку пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу роботи у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року у подвійному розмірі.

Рішенням відділу перерахунку пенсій №3 управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Полтавській області відмовлено ОСОБА_2 у перерахунку пенсії за віком з травня 1998 року по жовтень 2018 року з урахуванням статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за відсутності законних підстав для зарахування в подвійному розмірі періоду роботи у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті, оскільки інтернат не відноситься до закладів охорони здоров`я, а підпорядкований Міністерству праці та соціальної політики України та оскільки судове рішення не містить зобов`язання щодо перерахунку пенсії.

Вважаючи вказане рішення таким, що прийняте необґрунтовано, безпідставно та протиправно, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку зарахувати спірний стаж роботи позивача у подвійному розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII.

Згідно з положеннями статей 51, 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Згідно з пунктом "е" статті 55 зазначеного Закону право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 року по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 01.01.2016 мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту.

Так, наведена правова норма передбачає різні можливості для призначення пенсії за вислугу років, у тому числі й до досягнення особою 55 років за наявності відповідного трудового стажу.

Разом з тим, пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких закладах передбачено статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", відповідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, колегія суддів зазначає, що Законом передбачена можливість зарахування до стажу у подвійному розмірі роботи, зокрема, у закладах з надання психіатричної допомоги, проте, зазначений Закон не містить визначення наведеного закладу.

З аналізу Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 №892/7180, вбачається, що він не містить визначення закладу з надання психіатричної допомоги, лише визначає, що це заклад є багатопрофільним лікарняним закладом (підпункт 1.1.1 пункт 1 цього Переліку).

Згідно з статтею 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 №1489-III психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин; заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги; заклад соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, - юридична особа будь-якої форми власності, що надає соціальні послуги особам, які страждають на психічні розлади; стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога надається закладами з надання психіатричної допомоги всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Психіатрична допомога особам віком до 18 років у закладах з надання психіатричної допомоги надається окремо від повнолітніх осіб. Медичні працівники, інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Типового положення про психоневрологічний інтернат, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 №957, психоневрологічний інтернат (далі - інтернат) є стаціонарним інтернатним закладом для соціального захисту, що утворюється для тимчасового або постійного проживання/перебування осіб із стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновком лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не протипоказане перебування в інтернаті (далі - підопічні).

Інтернат утворюється, реорганізується та ліквідується за рішенням місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (далі - засновник).

У своїй діяльності інтернат керується Конституцією та законами України, Конвенцією про права осіб з інвалідністю, актами Президента України, Кабінету Міністрів України та Мінсоцполітики, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням (пункти 1-3 положення).

Відповідно до пунктів 5-7 положення основними завданнями інтернату є:

1) забезпечення прав та інтересів підопічних, створення належних умов для проживання/перебування, соціально-побутового обслуговування, денної зайнятості (заняття творчістю, дозвілля, навчання, добровільна праця тощо) та надання медичної допомоги підопічним;

2) надання соціальних послуг підопічним (стаціонарний догляд, соціальна реабілітація, представництво інтересів). Інтернат може надавати послуги з підтриманого проживання, паліативного/хоспісного та денного догляду, соціальної адаптації, кризового та екстреного втручання, консультування. Інтернат може надавати безоплатні та платні соціальні послуги (в межах наявних можливостей) відповідно до законодавства. Тарифи на платні соціальні послуги встановлюються інтернатом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2005 р. № 268 Про затвердження Порядку регулювання тарифів на платні соціальні послуги (Офіційний вісник України, 2005 р., № 15, ст. 759) і затверджуються засновником;

3) проведення комплексу реабілітаційних заходів відповідно до індивідуального плану реабілітації, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Підопічним гарантується, зокрема, надання медичної допомоги, у тому числі екстреної, за наявності медичних показань, консультації, стаціонарне лікування на базі закладів охорони здоров`я відповідно до законодавства.

З матеріалів справи, зокрема з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , копія якої залучена до матеріалів справи, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 з 1998 по 2018 роки працювала у Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті на посадах санітарка-палатна, молодша медична сестра санітарка-палатна, молодша медична сестра (палатна) та молодша медична сестра (ванниця), що не заперечується відповідачем.

В ході судового розгляду справи №440/2434/20 судом було констатовано, що Високо-Тополянський психоневрологічний інтернат є юридичною особою, стаціонарним інтернатним закладом, предметом діяльності якого є соціальний захист, тимчасове або постійне проживання/перебування осіб зі стійкими інтелектуальними та/або психічними порушеннями, які за станом здоров`я потребують стороннього догляду, соціально-побутового обслуговування, надання медичної допомоги, соціальних послуг та комплексу реабілітаційних заходів і яким згідно з висновком лікарської комісії за участю лікаря-психіатра не противопоказане перебування в Інтернаті.

Інтернат підзвітний та підконтрольний Полтавській обласній раді та підпорядкований та підзвітний Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації.

За інформацією, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Високо-Тополянського психоневрологічного інтернату як юридичної особи, видами діяльності інтернату, зокрема, є: - надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб з розумовими вадами та хворих на наркоманію; - надання послуг догляду із забезпеченням проживання для осіб похилого віку та інвалідів; - надання інших послуг догляду із забезпеченням проживання; - загальна медична практика.

Таким чином, колегія суддів враховуючи відсутність більш детального регулювання вказаного питання та відсутність виключного переліку психіатричних закладів охорони здоров`я, колегія суддів дійшла висновку про поширення на Високо-Тополянський психоневрологічний інтернат положень статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача, стосовно того, що відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2014, періоди роботи в закладах охорони здоров`я, передбачених статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зараховується в подвійному розмірі лише по 31.12.2003, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) установлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених раніше чинним законодавством, окрім випадків, передбачених цим Законом.

Вказаний Закон набрав чинності з 01.01.2004.

Водночас пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені ст. 60 Закону №1788-XII, згідно якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Тобто враховуючи найскладніші умови трудової діяльності, що провокують професійне "вигорання" в наведених вище закладах охорони здоров`я, законодавцем було передбачено спеціальну преференцію - подвійне зарахування стажу для призначення пенсії під час перебування на посадах медичного працівника в таких закладах.

Стаття 24 Закону України №1058-IV не скасовує ст. 60 Закону України №1788-XII та не зупиняє її дію.

Таким чином, порівняльний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що Закон України №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України №1788-XII при обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону №1788-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Доводивідповідача, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року (зарахування стажу в подвійному розмірі для окремих категорій посад) застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років, відповідачем в подвійному розмірі зарахований стаж позивача за період його роботи в психіатричному закладі тільки в період з 01.01.1997 по 31.12.2003 року є необгрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не зараховано в подвійному розмірі стаж роботи ОСОБА_1 Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті, отже для належного та ефективного захисту порушених прв позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій №3 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16 липня 2021 року №516 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком з урахуванням пільгового стажу роботи в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року в подвійному розмірі та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 15 жовтня 2019 року з урахуванням пільгового стажу роботи в Високо-Тополянському психоневрологічному інтернаті з травня 1998 року по жовтень 2018 року в подвійному розмірі.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 року по справі № 440/11551/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 по справі № 440/11551/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.О. Кононенко
Судді В.А. Калиновський О.М. Мінаєва