Справа № 156/156/22
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/156/22
Провадження № 2-а/156/9/22
Рядок статзвіту № 59
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нововолинської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в :

Представник позивача Свередюк Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Нововолинської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 грудня 2011 року.

17 січня 2022 року начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради Гальчиком С.М. видано направлення для проведення позапланового заходу № 6 для здійснення позапланової перевірки на «реконструкція квартири АДРЕСА_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

27 січня 2021 року складено акт № 6 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

За результатами проведеного позапланового заходу 27 січня 2021 року складено протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно протоколу, ОСОБА_1 на об`єкті будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку, а саме, влаштувала фундамент та стіни для прибудови нового приміщення, що безпосередньо прилягає до зовнішніх стін будинку, при цьому, змінилася загальна площа приміщення квартири в зв`язку з зміною геометричних розмірів забудови. На період перевірки закінчений будівництвом об`єкт експлуатується без здачі в експлуатацію. Даний об`єкт належить до об`єктів з середніми наслідками СС1. Реконструкція квартири в житловому будинку здійснювалася без документів, що надають право на початок виконання будівельних робіт ( замовником не подано повідомлення про початок будівельних робіт відповідному органу ДАБК), без належно розробленої та затвердженої проектної документації, чим порушено вимоги статтей 26, 31, 34,36, 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови КМ України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Відповідальність за встановлені правопорушення, передбачена ч. 1, ч. 5, ч. 9 ст. 96 КУпАП.

Постановою № 5 від 01 лютого 2022 року винесену начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововлинської міської ради Гальчиком С.М. ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1, ч. 5, ч. 9 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Зазначає, що відносно ОСОБА_1 складено один протокол про адміністративне правопорушення від 27 січня 2022 року за ч. 1 ст. 96 КУпАП, ч. 5 ст. 96 КУпАП, ч. 9 ст. 96 КУпАП, якими визначено три самостійні порушення вимог законодавства щодо містобудівної діяльності, що є порушенням вимог ст. 256 КУпАП. ОСОБА_1 не була попереджена про проведення перевірки, їй не було вручено копію направлення на проведення позапланового заходу, не вручено копію акту від 27 січня 2022 року, не надано можливість надати пояснення під час проведення перевірки.

Крім того, ОСОБА_1 не була присутня під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не відібрано пояснення, не роз`яснено прав, чим порушено право на захист. Дані обставини підтверджуються протоколом,де відсутні її підписи у відповідних розділах.

Копію направлення, акту, протоколу та постанови ОСОБА_1 отримала 01 лютого 2022 року.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 січня 2022 року та у постанові № 5 по справі про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2022 року відповідачем не встановлено часу вчинення адміністративного правопорушення.

Вважає, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 5, 9 ст. 96 КУпАП.

Не надано жодних технічних та інвентаризаційних документів на квартиру чи барак, а також доказів, який був попередній стан квартири до нібито проведення добудови. Також представником відповідача не надано доказів чи потребувало проведення будівництва дозволу міської ради, так як відповідно до ст. 152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та (або) інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

На підставі викладеного, просить визнати протиправною та скасувати постанову від 01 лютого 2022 року № 5 винесену начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради Гальчиком С.М., якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1, 5, 9 ст. 96 КУпАП та закрити провадження у справі. Також просить стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору та витрат за надану професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

16 лютого 2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

01 березня 2022 року від відповідача виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області надійшов відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень, що стосуються позовних вимог, в задоволенні позову просить відмовити повністю посилаючись на наступне. На підставі службової записки головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю Ісаєвої М.Л. від 17 січня 2022 року та наказу відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 17 січня 2022 року № 6 «Про проведення позапланової перевірки» видано направлення для проведення позапланового заходу № 6 для здійснення позапланової перевірки на об`єкті: «Реконструкція квартири АДРЕСА_2 » щодо дотримання ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Захід відбувся у присутності ОСОБА_1 , якій пред`явлено службове посвідчення та надано копію направлення для проведення позапланової перевірки. Крім того, позивачем особисто надані необхідні копії документів для проведення перевірки та допущено посадову особу на об`єкт будівництва.

Позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності проведено в період з 17 січня по 27 січня 2022 року, про що складено акт від 27 січня 2022 року № 6 в якому зафіксовано наявність виявлених порушень, зокрема, забудовник ОСОБА_1 на об`єкті будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку, а саме, влаштувала фундамент та стіни для прибудови нового приміщення, що безпосередньо прилягає до зовнішніх стін будинку, при цьому, змінилась загальна площа приміщення квартири у зв`язку зі зміною геометричних розмірів забудови. На період перевірки закінчений будівництвом об`єкт експлуатується без здачі в експлуатацію. Реконструкція квартири здійснена без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, без належно розробленої та затвердженої проектної документації, чим порушено вимоги статтей 26, 31, 34, 36, 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13 квітня 2011 року «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт». Оскільки вказаний об`єкт будівництва відноситься до об`єктів, що за класом наслідків належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч. 1, ч. 5, ч. 9 ст. 96 КУпАП.

На підставі акту перевірки, 27 січня 2022 року винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил. Примірник акту позивач отримала 27 січня 2022 року.

В протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 1 лютого 2022 року о 10 год., тобто про час та місце розгляду справи позивачу було відомо з отриманої копії протоколу.

Примірники акту перевірки, припису та протоколу від 27 січня 2022 року підписані ОСОБА_1 та їй вручені, про що свідчать її власноручні підписи на відповідних документах.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2022 року № 5 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1, 5, 9 статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Зазначена постанова підписана позивачем та їй вручена про що свідчить власноручний підпис.

Крім того, посилання позивача на застосування Порядку накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затвердженого постановою КМ України від 06 квітня 1995 року № 244, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення не відповідає дійсності, тому що в даному випадку Порядок не застосовувався, оскільки постанова виносилась згідно вимог КУпАП. Порядок визначає процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, що передбачені ЗУ «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності». Вказаний закон встановлює відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Таким чином, постанова про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2022 року № 5 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є похідною від виявленого факту самого порушення і винесена в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Крім того, оскаржувана постанова винесена в межах строків визначених чинним законодавством України.

Таким чином, виконання будівельних робіт без дозвільних документів забороняється.

За даними Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва відсутні відомості про документ, що дає право на виконання будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_2 . (а.с.33-40).

В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та суду пояснила, що 1 лютого 2022 року отримала оскаржувану постанову та пакет документів. Добудови до квартири АДРЕСА_2 не здійснювала. У 2011 році придбала квартиру вже із здійсненою добудовою. На даний час вказану добудову узаконити не може, оскільки сусідка не погоджує межі земельної ділянки.

Представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити та суду пояснила, що представником відповідача не надано доказів, які б свідчили про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 5, ч. 9 ст. 96 КУпАП. У протоколі про адміністративне правопорушення не встановлено дати та місця вчинення правопорушення та не встановлено за яких обставин здійснено добудову. Вважає, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

В попередньому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити та суду пояснив, що позивач придбала квартиру АДРЕСА_2 з дерев`яною добудовою. Під час перевірки встановлено, що добудова на даний час є із цегли і її розміри не відповідають тим, що були. Площа добудови збільшилась. Зазначив, що розміри добудови не вказували у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки прилади, якими вона вимірювалась є несертифікованими. Особисто на перевірці він не був, однак згідно наданих матеріалів ОСОБА_1 була присутня при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Вважає вказане правопорушення триваючим, а тому строки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не пройшли. На даний час об`єкт експлуатується без здачі в експлуатацію. Вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення передбачений ч. 1 ч. 5 ч. 9 ст. 96 КУпАП.

В судове засідання 23 червня 2022 року сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляду справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Частиною 4 ст. 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази , приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 начальником відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради Гальчиком С.М. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 5, ч. 9 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Згідно зазначеної постанови, на об`єкті будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку, а саме, влаштувала фундамент та стіни для прибудови нового приміщення, що безпосередньо прилягає до зовнішніх стін будинку, при цьому, змінилась загальна площа приміщення квартири у зв`язку зі зміною геометричних розмірів забудови. На період перевірки закінчений будівництвом об`єкт експлуатується без здачі в експлуатацію. Даний об`єкт належить до об`єктів з середніми наслідками СС1. Реконструкція квартири в житловому будинку здійснювалась, без документів, що дають право на виконання будівельних робіт (замовником не було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу ДАБК), без належно розробленої та затвердженої проектної документації, чим порушила вимоги статей 26, 31, 34, 36, 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт».

Зазначена постанова винесена на підставі:

- направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 17 січня 2022 року № 6 Відділу державного архітектурно-будівельного контролю (ДАБК) виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області, строк дії направлення з 17 січня 2022 року до 27 січня 2022 року;

- акту від 27 січня 2022 року № 6 відділу державного архітектурно-будівельного контролю (ДАБК) виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності згідно якого, ОСОБА_1 на об`єкті будівництва, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку, а саме, влаштувала фундамент та стіни для прибудови нового приміщення, що безпосередньо прилягає до зовнішніх стін будинку, при цьому, змінилась загальна площа приміщення квартири в зв`язку із зміною геометричних розмірів забудови; на період перевірки закінчений будівництвом об`єкт експлуатується без здачі в експлуатацію; реконструкція квартири в житловому будинку здійснювалась без документів, що надають право на виконання будівельних робіт (замовником не було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу ДАБК), без належно розробленої та затвердженої проектної документації. Даний об`єкт належить до об`єктів з середніми наслідками СС1;

- протоколу про адміністративне правопорушення від 27 січня 2022 року відділу державного архітектурно-будівельного контролю (ДАБК) виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області від 27 січня 2022 року згідно якого виявлено порушення: ОСОБА_1 на об`єкті будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 здійснила реконструкцію квартири АДРЕСА_3 в житловому будинку, а саме, влаштувала фундамент та стіни для прибудови нового приміщення, що безпосередньо прилягає до зовнішніх стін будинку, при цьому, змінилась загальна площа приміщення квартири в зв`язку із зміною геометричних розмірів забудови. На період перевірки закінчений будівництвом об`єкт експлуатується без здачі в експлуатацію. Даний об`єкт належить до об`єктів з середніми наслідками СС1. Реконструкція квартири в житловому будинку здійснювалась без документів, що надають право на виконання будівельних робіт ( замовником не було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу ДБК), без належно розробленої та затвердженої проектної документації, чим порушено вимоги статті 26, 31, 34, 36, 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Відповідальність за встановлені правопорушення, передбачена ч. 1, ч. 5, ч. 9 ст. 96 КУпАП. (а.с. 10-21).

Вважаючи зазначену постанову незаконною та протиправною, позивач звернулась до суду із позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 5, ч. 9 ст. 96 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 10 КУпАП передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Крім того, за змістом ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частинами 2, 4 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,5,9 ст.96 КУпАП, які передбачають:

- частина 1 ст.96 КУпАП : порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів;

- частина 5 ст.96 КУпАП: виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною четвертою цієї статті;

- частина 9 ст.96 КУпАП : експлуатація об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті.

Суд звертає увагу, що наведена реакція ст.96 КУпАП набрала чинності 10.06.2017 (в редакції Закону №1817-VIII від 17 січня 2017 року).

Проте, відповідачем не було встановлено, та в оскаржуваній постанові не зазначено: коли саме було здійснено позивачем добудову (до або після набрання чинності внесених до ст.96 КУпАП змін).

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що відповідно до вимог ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності» від 17 січня 2017 року за № 1817-19 який набрав чинності з 10 червня 2017 року внесено зміни до ст. 96 КУпАП відповідно до яких частиною дев`ятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що експлуатація об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI), крім порушень, передбачених частиною восьмою цієї статті.

В постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року по справі № 21-433а14 вказано, що конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням. В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення.

За таких обставин, стаття 96 КУпАП погіршує становище позивача і вводить відповідальність за діяння, за які не було передбачено адміністративної відповідальності, а саме, за експлуатація об`єктів будівництва, які завершені будівництвом до 19 січня 2012 року.

Водночас у складеній щодо позивача постанові про адміністративне правопорушення від 01 лютого 2022 року не встановлено час вчинення адміністративного правопорушення (рік, місяць здійснення реконструкції); нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення (відповідна його редакція, яка підлягає застосуванню, чинна на момент вчинення правопорушення).

Одночасно суд вважає за доцільне зазначити, що на розгляді в Іваничівському районному суді Волинської області знаходиться справа № 156/157/22 , предметом якої є перевірка законності добудови до квартири АДРЕСА_2 позивачем ОСОБА_1 . З метою об`єктивного розгляду справи, судом з КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» витребувано матеріали інвентаризаційної справи.

Суд вважає за доцільне оглянути матеріали інвентаризаційної справи на будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_4 у вказаній справі, оскільки документи, які містяться у ній мають істотне значення для повного та всебічного розгляду справи, а тому доцільно копії цих документів долучити до матеріалів справи.

З дослідженої судом інвентаризаційної справи КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_4 судом встановлено, що позивач стала власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2011 року. (а.с. 12-17).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 2 від 15 вересня 1998 року власником квартири був ОСОБА_2 , а згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 від цього ж року наявна добудова до веранди площею 4,8 кв.м.

Разом з тим, у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_2 виготовленому на ім`я ОСОБА_1 16 січня 2012 року зазначена вище вказана добудова.

У зв`язку з тим, що станом на 15 вересня 1998 року у технічному паспорті на будинок АДРЕСА_5 зокрема щодо квартири АДРЕСА_3 наявна добудова до будинку, ще при попередньому власнику, суд критично оцінює покази представника відповідача щодо здійснення добудови саме позивачем ОСОБА_1 . Крім цього, суд звертає увагу, що розміри здійсненої добудови ні у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ні у протоколі про адміністративне правопорушення не відображені, що не дає змоги суду встановити чи дійсно збільшилась вона у розмірах порівняно з добудовою, що відображена у технічному паспорті ще на попереднього власника. Інформація про прилад, що зображений на фотокопіях у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, як у постанові про адміністративне правопорушення так і у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня, як і відсутня прив`язка цих фото щодо об`єкту будівництва. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача по причині того, що прилади не є сертифіковані.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами не вбачається, що добудова здійснена саме позивачем ОСОБА_1 та встановлено, що будівництво проведено до набрання чинності Постановою КМУ № 466, тобто до 13 квітня 2011 року. На момент будівництва не була введена в дію постанова Кабміну № 466 від 13.04.2011 року і не діяв Закон "Про регулювання містобудівної діяльності", чинний з 2011 року, порушення яких допущено, на думку відповідача, позивачем.

Крім цього, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності та вдосконалення державного регулювання у сфері містобудівної діяльності» від 22 грудня 2011 року внесені зміни до деяких законодавчих актів, у тому числі у ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено відповідальність за виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, які стали чинними з 19 січня 2012 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний суд України в рішенні від 29.06.2010 № 17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються виконанням регламентованих обов`язків, якщо ці обов`язки ще можливо виконати. Триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності), увесь час безперервно скоює правопорушення (яке можливо припинити) у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків, які ще можливо виконати.

З`ясовуючи питання дотримання строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1,5 статті 96 КУпАП, суд, застосовуючи правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 03 липня 2019 року (справа №159/5666/15-а, касаційне провадження №К/9901/15138/18), дійшов висновку, що дане правопорушення не є триваючим, оскільки розпочинається з моменту початку виконання будівельних робіт та закінчується фактичним їх виконанням.

У спірному випадку, як стверджує позивач будівництво вона не здійснювала, що не спростовано відповідачем. Ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у постанові, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не встановлено коли позивачем проведено вище вказану реконструкцію.

Водночас суд констатує, що законодавцем передбачено строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що суб`єктом владних повноважень провадження у справі про адміністративне правопорушення було розпочато і не було закрито, хоча на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися.

Переходячи до дослідження питання чи є правопорушення, передбачене ч.9 ст. 96 КУпАП триваючим, суд вказує наступне.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.39 Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно ч.8 ст.39 Закону експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, серед іншого, у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Отже, виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена певна відповідальність.

Таким чином, при розгляді цього спору слід з`ясовувати питання щодо наявності в діях суб`єкта містобудування складу правопорушення, зокрема, факту закінчення будівництвом відповідного об`єкта, наявності на цей момент встановленого законодавством обов`язку вводити об`єкт в експлуатацію, невведення в експлуатацію та використання об`єкта, закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов`язку із введення в експлуатацію, а також дотримання строків притягнення до відповідальності.

Водночас , норма ст.39 Закону України № 3038-VI від 17.02.2011р. «Про регулювання містобудівної діяльності» (тут та далі в редакції, чинній на час розгляду справи про адміністративне правопорушення) визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об`єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії.

Зокрема, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

В контексті правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.

Разом з тим, в складених протоколі і постанові по справі про адміністративне правопорушення не встановлено час завершення добудови і початок її експлуатації.В судовому засіданні з наявних матеріалів встановлено, що ще станом на 1998 рік добудова до квартири АДРЕСА_3 вже була наявна. Розмір добудови на даний час у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення до адмінінстратвиної відповідальності не вказаний.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене суд приходить до переконливого висновку про те, що є наявними правові підстави для скасування спірної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Повноваження суду скасувати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності і закрити справу про адміністративне правопорушення встановлює також п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Слід також зазначити, що позовні вимоги про визнання спірної постанови протиправною не можуть бути задоволені, оскільки стаття 286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не містить таких положень.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У п.110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Суд визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Суд зазначає, що, хоча ця справа стосується податкового спору, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Так, у п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 496,20 гривні, що підтверджується квитанцією ID № 9634-3366-0745-7819 від 11 лютого 2022 року та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., які підтверджені належними доказами квитанцією до прибуткового касового ордера № 8 від 11 лютого 2022 року, договором про надання правничої допомоги від 07 лютого 2022 року, то з бюджетних асигнувань виконавчого комітету Нововолинської міської ради на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою у даній справі.

Керуючись ст.ст.2,3,5, 8,9,72, 77,78,139,241-246,250, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нововолинської міської ради, Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити частково.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 5 від 01 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1,5,9 статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути із бюджетних асигнувань виконавчого комітету Нововолинської міської ради на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат за надану професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Іваничівський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_6 ;

Представник позивача: Свередюк Юлія Анатоліївна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ;

Відповідачі: виконавчий комітет Нововолинської міської ради , , місцезнаходження пр. Дружби, 27 м. Нововолинськ Волинська область;

Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Нововолинської міської ради, місцезнаходження пр.. Дружби, 27 м. Нововолинськ Волинська область.

Представник відповідача: Гальчик Сергій Миколайович, службова адреса: проспект Дружби, 27 м. Нововолинськ Волинська область.

Повний текст рішення складено 23 червня 2022 року.

Суддя М.О. Федечко