Справа № 738/981/17
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року

м. Київ

справа №738/981/17

адміністративне провадження № К/9901/27828/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.09.2017 (колегія у складі суддів Кашпур О.В., Житняк Л.О., Падій В.В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018 (колегія у складі суддів Ісаєнко Ю.А., Земляної Г.В., Сорочко Є.О.)

у справі № 738/981/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

третя особа Чернігівський обласний військовий комісаріат

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1. У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Чернігівського обласного військового комісаріату, в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача від 29.05.2017 № 31, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві".

2. Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.09.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.01.2018, позов задоволено.

3. 22.02.2018 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій відповідач просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нову постанову про направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

4. Ухвалою Верховного Суду від 04.04.2018 відкрито касаційне провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах колишнього СРСР у період з 18.04.1982 по 14.05.1984, під час якої з 10.03.1984 по 14.05.1984 брав участь у бойових діях на території Республіки Афганістан та отримав множинні вогнепальні осколкові поранення, контузію головного мозку, що підтверджується відомостями військового квитка позивача, довідкою Менського районного військового комісаріату від 07.10.2013 № 951/1.

6. Згідно висновку Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 18.10.2013 № 1847/ж, рубці на тілі позивача є наслідком загоєння ран, що могли утворитися в результаті вогнепальних (осколкових) поранень, які могли бути отримані у 1984 році.

7. Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 2529 від 18.10.2013, множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія головного мозку - 1984 року) ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

8. Довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0128871 від 04.06.2014 свідчить про те, що позивачу встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, строком до 01.07.2015.

9. Згідно довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА № 019046 від 12.06.2015 та серії АВА № 027653 від 07.06.2016 позивачу повторно встановлено III групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

10. 22.01.2016 позивач звернувся із заявою до Менського районного військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, поранення, захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

11. Листом Менського районного військового комісаріату від 23.01.2016 № 143 заява позивача з доданими до неї документами надіслана на адресу військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату.

12. Листом військового комісара Чернігівського обласного військового комісаріату від 25.01.2016 № 308 заява позивача з доданими до неї документами надіслана на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

13. Протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 20.05.2016 №36 встановлено, що комісія дійшла висновку про необхідність повернення на доопрацювання документів, оскільки відсутній документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчиненням нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2013 №975. У зв`язку з викладеним, документи позивача повертаються Чернігівському обласному військовому комісаріату.

14. Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 08.02.2017 по справі № 738/1370/16-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2017, серед іншого, було зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.

15. Згідно протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.05.2017 № 53 повторно розглянуто документи позивача, та відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, в зв`язку з тим, що заявником не надано документ, що свідчить про обставини поранення.

16. Не погоджуючись з висновками та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

17. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013.

18. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність прийнятого рішення.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Доводи відповідача щодо ненадання документу, який би свідчив про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) є безпідставними, оскільки відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування, довідки про обставини травми не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.

Правовою підставою для призначення особі одноразової грошової допомоги відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975 є відповідний висновок МСЕК, який надавався позивачем відповідачу.

Крім того, в матеріалах справи наявні висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії, які також підтверджують зв`язок поранення (контузія) та захворювання з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, які також надавалися на розгляд комісії.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

21. Скаржник зазначає, що позивачем не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідач також зауважує, що військовий квиток є одним із документів суворого обліку, де здійснюються відповідні записи про проходження військової служби, військову спеціальність, отриманні поранення та контузії, право на носіння зброї та її вид та інше. Відповідні записи завіряються підписами та печатками відповідних командирів частин або військового комісаріату. Проте, до позову додано копію військового квитка НОМЕР_1 , де на сторінці 9 п.22 відсутній запис про поранення та контузії.

Крім того, законодавство Радянського Союзу у період проходження позивачем військової служби та після звільнення зі служби передбачало отримання документа, що свідчить про причини та обставини поранення за відповідною формою.

Приписи пункту 70 «Положення про медичний огляд у збройних силах СРСР», введеного в дію наказом Міністерства оборони СРСР від 03.09.1973 № 185, також передбачали надання достовірних даних щодо обставин, за яких були отримані поранення (контузія, травми, пошкодження). Належними документами, що могли підтвердити дані обставини, були визначені акт, затверджений командиром частини, довідка командира або лікаря частини, службово-медична характеристика.

22. 20.04.2018 позивач подав заяву про закриття касаційного провадження як помилково відкритого та заперечення на касаційну скаргу. Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Позивач посилається також на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 08.02.2017 у справі № 738/1370/16-а, яка набрала законної сили та в якій вже було зазначено, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Верховний Суд перевірив правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у межах доводів касаційної скарги та дійшов таких висновків.

24. У касаційній скарзі відповідач заперечує проти наявності правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки ним не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

25. Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

26. Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 822/220/18 відступив від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визнання актів судово-медичного дослідження та витягів з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, достатніми та належними доказами, у розумінні п. 11 Порядку № 975, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №729/426/17, від 21.08.2018 у справі №295/13892/16-а, від 23.10.2018 у справі №822/3005/17, від 11.12.2018 у справі №740/1538/17, від 29.01.2019 у справі №293/342/17, та сформулював наступний правовий висновок: "документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування".

27. У зазначеній справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

28. Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

29. Застосовуючи цей висновок у контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 18.10.2013 №2529, вказує лише на характер тілесних ушкоджень і не містить відомостей про обставини поранення позивача.

30. Висновки спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1984 році.

31. Зі змісту витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії від 18.10.2013 №2529 вбачається, що він постановлений на підставі висновку спеціаліста судово-медичної експертизи № 1847/Ж від 18.10.2013, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.

32. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), а тому Міністерство оборони України обґрунтовано відмовило позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

33. Крім того, Суд вважає безпідставними посилання позивача на обставини, встановлені судовим рішенням у справі № 738/1370/16-а, оскільки вказаними рішеннями надано оцінку протиправності дій відповідача щодо повернення документів позивача на доопрацювання та зобов`язано повторно розглянути заяву.

34. Отже, суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права при ухваленні судових рішень.

35. Щодо доводів позивача про закриття касаційного провадження, як помилково відкритого у зв`язку з тим, що рішення судів попередніх інстанцій не підлягають касаційному оскарженню, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки Верховним Судом під час розгляду матеріалів касаційної скарги вже вирішувалося питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження.

36. Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

37. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішень судів попередніх інстанцій із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

38. Рішення ухвалено на користь суб`єкта владних повноважень, а тому перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статей 341, 345, 351, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2018 року у справі № 738/981/17 скасувати.

Ухвалити нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб