Справа № 674/667/22
Суддя: Посунько Г. А.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 674/667/22
Провадження № 2-а/674/40/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області

в складі: судді Посунько Г.А.

секретаря Шельгоріної С.І.

розглянувши за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дунаївці Хмельницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

15 червня 2022 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 посилається в обґрунтування свого позову на те, що постановою інспектора СПД № 1 ВП № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Літвінчука М.С. від 04 червня 2022 року серії ЕАО № 5448007 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в сумі 510 грн. за те, що 04 червня 2022 року о 14.02 годин на вулиці Подільській в с.Струга Новоушицької територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області він, керуючи автомобілем "Volkswagen Golf", державний номерний знак НОМЕР_1 , після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.9.9 (б) Правил дорожнього руху.

З постановою про накладення адміністративного стягнення позивач не згоден та вважає її незаконною. Так, позивач стверджує, що інспектор СПД № 1 ВП № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Літвінчук М.С. безпідставно зупинив його автомобіль, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху. Незважаючи на його категоричні заперечення, інспектор поліції Літвінчук М.С. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за місцем зупинки транспортного засобу, хоча не мав такого права, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року в справі № 5-рп/2015. При цьому позивач вважає, що він був позбавлений можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Крім того, позивач стверджує, що частиною 2 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху або зміні його напрямку. Отже, правопорушенням вважається не будь-які порушення правил користування попереджувальними сигналами, а лише ті, які вчинені при початку руху чи зміні його напрямку. Ввімкнення аварійної світлової сигналізації відповідно до п.9.1 (ґ) ПДР вважається попереджувальним сигналом. В той же час, зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку. Під час зупинки автомобіля водій зобов`язаний ввімкнути аварійну світлову сигналізацію, як це передбачено Правилами дорожнього руху, але працівники поліції не мають права накладати адміністративне стягнення за неввімкнену аварійну світлову сигналізацію при зупинці транспортного засобу.

На підставі викладеного позивач просить суд скасувати вказану постанову про накладення на нього адміністративного стягнення та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

15 червня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ та призначено судове засідання, відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

20 червня 2022 року від відповідача ГУНП в Хмельницькій області надійшов відзив на позовну заяву, яким він заперечив проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що 04 червня 2022 року о 14.02 годин на вулиці Подільській в с.Струга Новоушицької територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Стояновський В.В., керуючи автомобілем "Volkswagen Golf", державний номерний знак НОМЕР_1 , після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.9.9 (б) Правил дорожнього руху. За даним фактом інспектор СПД № 1 ВП № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Літвінчук М.С. виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП - штрафу в розмірі 510 грн. Постанова винесена з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача, на підставі наявних у справі доказів.

В судове засідання представник відповідача ГУНП в Хмельницькій області не з`явився з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно п.1.1 Правил дорожнього руху - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п.1.3 Правил дорожнього руху - у часники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п.1.9 Правил дорожнього руху - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2022 року інспектор СПД № 1 ВП № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Літвінчук М.С. виніс постанову серії ЕАО № 5448007, якою притягнув позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та піддав його адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 510 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 04 червня 2022 року о 14.02 годин на вулиці Подільській в с.Струга Новоушицької територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Volkswagen Golf", державний номерний знак НОМЕР_1 , після зупинки працівниками поліції не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив вимоги п.9.9 (б) Правил дорожнього руху.

Згідно п.9.9 (б) Правил дорожнього руху - аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

З наведеного вбачається, що у випадку зупинення учасника дорожнього руху поліцейським, таким учасником в обов`язковому порядку повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

При цьому, з огляду на ту обставину, що аварійна світлова сигналізація є попереджувальним сигналом (п.9.1 ПДР), зазначена світлова сигналізація повинна бути ввімкненою на протязі всього часового періоду, на протязі якого особа притягається до відповідальності з метою попередження інших учасників руху про вказану обставину.

Факт порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.9.9 (б) ПДР та вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, підтверджується поясненнями самого позивача, а також відеозаписами з боді-камери поліцейського (WhatsApp Video 2022-06-17 at 09.01.01 та WhatsApp Video 2022-06-17 at 09.04.12), про які зазначено в оскаржуваній постанові та які надано відповідачем до відзиву на позовну заяву.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова серії ЕАО № 5448007 від 04 червня 2022 року про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП винесена на підставі належних та допустимих доказів, які повністю підтверджено в судовому засіданні.

Заперечення позивача носять формальний характер та оцінюються судом як засіб ухилення від адміністративної відповідальності.

Отже, позивач ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та повинен нести відповідальність згідно із законом.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що інспектор поліції не мав права виносити постанову про накладення адміністративного стягнення за місцем зупинки транспортного засобу, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року в справі № 5-рп/2015.

Так, відповідно до висновків, викладених у вказаному рішенні Конституційного Суду України, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. В аспекті питання, порушеного у конституційному поданні, положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Також Конституційний Суд України у вказаному рішенні звернув увагу на те, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення та накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-VIII до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України "Про дорожній рух" внесено зміни, які були направлені на істотну зміну та спрощення порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху саме для працівників поліції. Внесені зміни стосувались зокрема ст.ст.33, 222, 258, 276 КУпАП, якими передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення (а саме: відсутність необхідності складати адміністративний протокол) застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, новою редакцією закону передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення.

Прийняття Конституційним Судом України рішення № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року передувало прийняттю Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху" від 14 липня 2015 року № 596-VIII.

В свою чергу, питання стосовно винесення постанов за порушення у сфері безпеки дорожнього руху "за місцем вчинення" чи "на місці вчинення", було доповнено та деталізовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом внесення змін в липні 2015 року, у відповідності до яких перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, викладений в частині 1 статті 258 КУпАП, доповнено правопорушеннями, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції у відповідності до частини 1 статті 222 КУпАП.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Згідно ч.1, ч.2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.1, ч.3 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху (зокрема, ч.2 ст.122 КУпАП) та притягнення особи до відповідальності відбувається безпосередньо на місці його вчинення та без складання відповідного протоколу. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що інспектор поліції позбавив його можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. Так, із змісту оскаржуваної постанови та відеозаписів з боді-камери поліцейського вбачається, що позивачу були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП. При цьому, протягом часу розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 користувався по телефону правовою допомогою адвоката, про що попередив інспектора поліції.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України "Про Національну поліцію" п оліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" п оліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно ч.1, ч.2 ст.62 Закону України "Про Національну поліцію" п оліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. З аконні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Процедуру оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху визначено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 (надалі - Інструкція).

Згідно п.4 розділу І Інструкції - у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.2 розділу ІІІ Інструкції - постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була розглянута інспектором СПД № 1 ВП № 2 Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області Літвінчуком М.С. відповідно до вимог ст.222 КУпАП, в межах наданих йому законодавством повноважень.

Адміністративне стягнення накладене на позивача в межах санкції ч.2 ст.122 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення.

Згідно п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача ОСОБА_1 немає підстав, передбачених чинним законодавством, вимагати скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 5448007 від 04 червня 2022 року, оскільки він не надав суду належних та допустимих доказів порушення його прав та законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість.

Керуючись ст.ст.5 - 11, 73 - 77, 90, 241 - 246, 250, 286 КАС України, ч.2 ст.122, ст.ст.222, 245 - 249, 251, 252, 258, 268, 276, 278 - 280, 283, 287 - 289, 293 КУпАП, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 27 червня 2022 року.

Суддя Посунько Г.А.