Справа № 200/13485/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року Справа№200/13485/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2021 ОСОБА_1 , позивач, звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, наступних періодів: трьох років стажу роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 23 червня 1996 року по 23 червня 1999 року та половини періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01 вересня 1985 року по 29 червня 1988 року, що становить 1 рік 4 місяці 29 днів (1/2 періоду) та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №85 від 17 вересня 2021 року та №85 від 30 вересня 2021 року в частині визначення ОСОБА_1 страхового стажу судді без урахування трьох років стажу (досвіду) роботи за юридичною професією та половини денного навчання в вищому юридичному вузі та в частині обрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді із загального відсотка від суддівської винагороди;

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі - 54 відсотків від суддівської винагороди з 09.06.2020;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при обчисленні ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахувати до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половину строку навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01 вересня 1985 року по 29 червня 1988 року, що становить 1 рік 4 місяці 29 днів; трьох років стажу роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 23 червня 1996 року по 23 червня 1999 року;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зробити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 10 вересня 2021 року, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 62% за повних 26 років стажу судді від суддівської винагороди, отримуваної при виході у відставку, з урахуванням виплачених відповідачем сум щомісячного грошового утримання судді;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити заборгованість по призначеному ОСОБА_1 щомісячному грошовому утриманню за період з 10 вересня 2021 року по день виконання рішення, що утворилась внаслідок незаконного зменшення відповідачем розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці, через неправильне встановлення та обчислення відповідачем стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.10.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

06.12.2021 відповідачем надано відзив на адміністративний позов та витребувані судом докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.12.2021 судом вирішено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Згідно з розпорядженням керівника апарату суду від 02.06.2022 №167 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи №200/13485/21 у зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_2. зі штату Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.06.2022 суддею Арестовою Л. В. прийнято до провадження адміністративну справу №200/13485/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. Вирішено розгляд справи проводити спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Інших клопотань від сторін до суду не надходило.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Сторони скористались правом надання передбачених заяв по суті.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відтак, відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Так, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем було прийнято рішення №85 від 17.09.2021 про призначення позивачу з 09.09.2021 довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі 54% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, без урахування трьох років стажу роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 24.06.1996 по 23.06.1999 та половини періоду навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1985 по 29.06.1988, що становить 1 рік 4 місяці 29 днів (1/2 періоду) та, як наслідок, визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 54% від розміру суддівської винагороди, а мало бути 62%.

Крім того, позивач зазначає, що рішенням відповідача №85 від 30.09.2021 було зроблено перерахунок її довічного грошового утримання судді у відставці в частині дати початку виплати грошового утримання з 10.09.2021, а не з 09.09.2021, як було визначено раніше прийнятим рішенням.

Позивач вважає такі рішення протиправними та такими, що порушують його конституційні права. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідачем через Відділ документообігу та архівної роботи суду подав відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що за результатом розгляду заяви позивача від 13.09.2021 позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно із статтею 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» при стажі роботи на посаді судді 22 роки 2 місяці 12 днів у розмірі 54% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді, розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виконано відповідно до законодавства.

Крім того, відповідач зазначає, що зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання суддям у відставці, половину періоду навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1985 по 29.06.1988 та період роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 23.06.1996 по 23.06.1999 немає законних підстав відповідно до норм статті 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів».

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач є одержувачем довічного грошового утримання суддям у відставці, що підтверджується матеріалами справи та не оскаржується сторонами.

Указом Президента України від 04.06.1999 №626/99 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Сніжнянського міського суду Донецької області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України від 23.09.2004 №2039-ІV «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано на посаду судді Сніжнянського міського суду Донецької області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 23.12.2010 №2869-VІ «Про обрання суддів» ОСОБА_1 обрано безстроково на посаду судді апеляційного суду Донецької області.

Указом Президента України від 28.09.2018 №297/2018 «Про переведення суддів» ОСОБА_1 переведено на посаду судді Донецького апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 07.09.2021 №1943/0/15-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Донецького апеляційного суду у зв`язку з поданням зави про відставку» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Донецького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Донецького апеляційного суду від 08.09.2021 №254/к/г «Про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_1 » ОСОБА_1 відраховано зі штату Донецького апеляційного суду 09.09.2021 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійсненого Донецьким апеляційним судом, вих.№3.12-50/412/2021 від 09.09.2021 ОСОБА_1 , зокрема, з 01.09.1985 по 29.06.1988 студентка юридичного інституту ? частина, тривалість стажу роботи - 01 рік 04 місяці 29 днів; з 24.06.1996 по 23.06.1988 адвокат Донецької обласної колегії адвокатів, тривалість стажу роботи - 03 роки. Усього тривалість стажу роботи складає 26 років 07 місяців 11 днів.

13.09.2021 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою №8934 про призначення довічного грошового утримання судді у відставці. До заяви були додані наступні документи:

- диплом про навчання серії НОМЕР_3 ;

- довідка про заробітну плату №3.11-16/146/21 від 09.09.2021;

- рішення Вищої ради правосуддя №1943/о/15-21 від 07.09.2021;

- наказ Донецького апеляційного суду №254/к/г від 08.09.2021;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номера;

- розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №3.12-50/412/2021 від 09.09.2021;

- паспорт серії НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 ;

- трудова книжка серії НОМЕР_5 .

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №85 від 17.09.2021 ОСОБА_1 з 09.09.2021 призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 54% заробітної плати (суддівської винагороди судді) виходячи зі стажу роботи безпосередньо на посаді судді - 22 роки 02 місяці 12 днів.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №85 від 30.09.2021 здійснено перерахунок на підставі «контроль дати права» довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 10.09.2021.

Відповідно до витягу від 02.12.2021 з електронної пенсійної справи №85 позивачу призначено довічне грошове утримання судді з 10.09.2021. При цьому, страховий стаж позивача складає 38 років 01 місяць 05 днів, в тому числі спеціальний стаж, що дає право на щомісячне грошове утримання суддям - 22 роки 02 місяці 12 днів.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що відповідно до записів № 4, 5, 6-8 трудової книжки серії НОМЕР_5 , на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 01.09.1985 по 29.06.1988 - навчалась на денному відділенні Харківського юридичного інституту імені Ф. Е. Дзержинського;

- з 01.08.1988 по 23.06.1999 - працювала в Донецькій обласній колегії адвокатів на посадах стажера та адвоката.

Крім того, встановлено, що відповідно до диплому серії НОМЕР_3 у період з 01.09.1985 по 29.06.1988 ОСОБА_1 навчалась у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Статтею 64 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24.06.1999 №6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01.12.2004 №19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18.06.2007 №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах №713/1064/17, №686/24597/16-а, №686/1938/17, №766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справі №522/5168/17, від 22.10.2020 у справі №420/1234/19.

Суд зауважує, що Конституція України у частині другій статті 19 закріплює правило, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.

Так, на момент виходу позивача у відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці питання обчислення розміру відсоткового значення утримання відносно суддівської винагороди регламентовано нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Статтею 142 Закону №1402-VIII передбачено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1 ) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року: 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до статті 116 Закону №1402-VІII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до частини першої статті 137 Закону №1402-VІII суддя до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №1402 -VІІІ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції Закону від 16.11.1995) якою передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишньою СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

При цьому, відповідно до абзацу другого статті 1 указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (у редакції, чинній на день призначення на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ, втратила чинність 01.01.2012), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Із системного аналізу вказаних нормативних актів встановлено, що до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання зараховується також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 по справі № 21-6664а15.

Як встановлено судом вище, з 01.09.1985 по 29.06.1988 позивач навчалась на денному відділенні Харківського юридичного інституту імені Ф. Е. Дзержинського.

Суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 137 Закону №1402-VІII (в редакції, яка діє з 05.08.2018) вказано, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абзацом 4 пунктом 34 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №1402-VІII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону №1402-VIІІ, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Законом та надає право для призначення на посаду судді.

Така правова позиція покладена в основу рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22.11.2018, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, постанові від 19.06.2018 по справі №243/4458/17.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів КАС ВС та зазначила, що частину другу статті 137 Закону України №1402-VІII (у редакції, яка діє з (05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення. Зазначена норма закону призвела до покращення правового становища суддів, оскільки дозволила зараховувати стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Частиною третьою статті 127 Конституції України визначалося, що на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який мав вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживав в Україні не менш як десять років та володів державною мовою.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (частина третя статті 7 КАС України).

Тобто, на момент призначення позивача вперше на посаду судді положеннями Конституції України була визначена вимога, яка надавала право для такого призначення за наявності стажу роботи у галузі права не менш як три роки.

Судом встановлено, що позивач на час зайняття посади судді вперше (1999 рік) мала стаж роботи у галузі права не менше 3 років, зокрема, шляхом врахування стажу роботи в Донецькій обласній колегії адвокатів з 01.08.1988 по 23.06.1999, а отже зазначений стаж роботи має бути зарахований при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді, в межах трьох років стажу роботи адвокатом.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 24.10.2019 (справа №9901/2/19), від 30.05.2019 (справа №9901/805/18).

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі №559/443/18 зазначив, що неправомірним є позбавлення особи, зокрема, судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. При цьому, дозволяється, виключно шляхом прийняття закону, змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах та три роки стажу роботи у галузі права, які вимагаються законом для призначення судді вперше, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Отже, відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1985 по 29.06.1988 та роботу адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів з 23.06.1996 по 23.06.1999.

Тобто, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 26 років 07 місяців 11 днів.

Разом з тим, як встановлено судом вище, наказом Донецького апеляційного суду від 08.09.2021 №254/к/г «Про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_1 » ОСОБА_1 відраховано зі штату Донецького апеляційного суду 09.09.2021 у зв`язку з поданням заяви про відставку, тобто позивач набув право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці з 10.09.2021, що не заперечується сторонами.

Крім того, щодо процентного розрахунку суд зазначає, що при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків та кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського (з 01.09.1985 по 29.06.1988) - 01 рік 04 місяці 29 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів (з 23.06.1996 по 23.06.1999), визнання протиправними та скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №85 від 17.09.2021 та №85 від 30.09.2021 в частині визначення ОСОБА_1 стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без урахування половини строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського (з 01.09.1985 по 29.06.1988) - 01 рік 04 місяці 29 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів (з 23.06.1996 по 23.06.1999), та відновленню шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійною фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського (з 01.09.1985 по 29.06.1988) - 01 рік 04 місяці 29 днів та період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів (з 23.06.1996 по 23.06.1999); зобов`язання Головне управління Пенсійною фонду України в Донецькій області призначити та здійснити з 10.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, із врахуванням періоду навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського тривалістю 01 рік 04 місяці 29 днів та періоду роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів тривалістю три роки, виходячи зі стажу 26 років 07 місяців 11 днів, у розмірі 62% (50% (20 років роботи на посаді судді) + 6*2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанції №23508 від 11.10.2021 позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського (з 01.09.1985 по 29.06.1988) - 01 рік 04 місяці 29 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів (з 23.06.1996 по 23.06.1999).

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №85 від 17.09.2021 та №85 від 30.09.2021 в частині визначення ОСОБА_1 стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без урахування половини строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського (з 01.09.1985 по 29.06.1988) - 01 рік 04 місяці 29 днів та періоду роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів (з 23.06.1996 по 23.06.1999).

Зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського (з 01.09.1985 по 29.06.1988) - 01 рік 04 місяці 29 днів та період роботи (професійної діяльності) тривалістю три роки адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів (з 23.06.1996 по 23.06.1999).

Зобов`язати Головне управління Пенсійною фонду України в Донецькій області здійснити з 10.09.2021 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, із врахуванням періоду навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф. Е. Дзержинського тривалістю 01 рік 04 місяці 29 днів та періоду роботи адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів тривалістю три роки, виходячи зі стажу 26 років 07 місяців 11 днів, у розмірі 62% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання з 10.09.2021.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24.06.2022.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова