Справа № 300/5917/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/5917/21 пров. № А/857/5624/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року (головуючий суддя: Микитюк Р.В., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ, дата складення повного тексту судового рішення 31.01.2022) у справі за адміністративним позовом Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кабінет Міністрів України, Національна академія аграрних наук України, Івано-Франківська міська рада про скасування наказу,

встановив:

Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України, 07.10.2021 звернулася з позовом до суду, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 № 54-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель»;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно розглянути клопотання Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук про надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель Національної академії аграрних наук України, що перебувають у постійному користуванні структурного підрозділу НААН - Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України орієнтовною площею 835,23 га, відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії I-ІФ № 000256, що розташовані на території Івано-Франківської міської ради (бувша територія Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області).

Обґрунтовує позов тим, що позивач звернувся з клопотанням від 05.04.2021 № 01/8-67 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про надання дозволу на проведення інвентаризації державних земель орієнтовною площею 835,23 га відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256. Наказом відповідача від 13.04.2021 № 54-ІЗ відмовлено у проведенні державної інвентаризації земель відповідно до обґрунтування згідно з додатком. Вважає, що наказ від 13.04.2021 № 54-ІЗ прийнято з порушенням чинного законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодилася Івано-Франківська міська рада та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на право постійного користування спірними земельними ділянками, тобто право постійного користування не виникло, що свідчить про безпідставність позову.

Позивач, 06.05.2022 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Протокольною ухвалою, в судовому засіданні 10.05.2022, клопотання апелянта про залучення Івано-Франківської міської ради як третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору задоволено.

Національна академія аграрних наук України, 10.06.2022 подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

Позивач, 10.06.2022 подав додаткові пояснення.

Представник позивача Бакун А.Ю. у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Івано-Франківської міської ради Медицька С.В., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала.

Відповідач та інші треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, участь їх у судовому засіданні обов`язковою не визнавалась. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України їхня неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та апелянта Івано-Франківської міської ради, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно дозволу Ради Міністрів СРСР від 11.02.1983, постанови Ради Міністрів Української РСР від 10.03.1983 № 112 створено Івано-Франківську науково-дослідну станцію хрестоцвітих культур Міністерства сільського господарства УРСР на базі відділу селекції, насінництва і технологій вирощування ріпака Науково-дослідного інституту сільського господарства Нечерноземної зони Української РСР і радгоспу «Перемога» Міністерства плодоовочевих господарств УРСР.

Наказом Міністерства сільського господарства УРСР від 23.03.1983 № 76 організовано Івано-Франківську науково-дослідну станцію хрестоцвітих культур, прийнято землі радгоспу «Перемога» і створено дослідне господарство «Перемога», підпорядковане дослідній станції.

Відповідно до рішення Президії Української академії аграрних наук від 29.05.1991 № 8 «Про створення інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук на базі Івано-Франківської науково-дослідної станції хрестоцвітих культур», погодженого з Кабінетом Міністрів України від 16.01.1992 № 25113/87, затверджено Статут Інституту хрестоцвітих культур УААН.

Наказом Української академії аграрних наук від 25.02.1999 № 29 створено Івано-Франківський інститут агропромислового виробництва Української академії аграрних наук з правами юридичної особи на базі земель та майна Інституту хрестоцвітих культур УААН, Івано-Франківської державної сільськогосподарської дослідної станції та Прикарпатського відділення Інституту агроекології і біотехнологій. Закріплено за Івано-Франківським інститутом АПВ землі, усі будівлі, лабораторії, обладнання, виробничі приміщення ліквідованих установ станом на 01.01.1999. Визначено, що Івано-Франківський інститут АПВ є правонаступником наукових установ, що ліквідуються.

Згідно наказу Української академії аграрних наук від 21.02.2003 №18, у відповідності з наказом УААН від 29.11.2002 № 95 «Про зміни в організації наукової та виробничої діяльності в системі УААН», затверджено назву дослідного господарства, що входило до складу Івано-Франківського інституту АПВ УААН, надавши йому (дослідному господарству) статус юридичної особи та назву: «Державне дослідне господарство «Перемога» Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва УААН, підпорядкувавши його безпосередньо інституту.

Таким чином, від моменту створення у 1983 році Івано-Франківської науково-дослідної станції хрестоцвітих культур і до 2004 року дослідне господарство «Перемога» входило в склад станції без права юридичної особи як структурний підрозділ.

Українській академії аграрних наук, відповідно до Указу Президента України від 06.01.2010 № 8/2010, надано статус національної та встановлено нову назву Національна академія аграрних наук. Відповідно до наказу Національної академії аграрних наук від 25.01.2012 № 10 здійснено перейменування Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України у Прикарпатську державну сільськогосподарську дослідну станцію, передавши її разом з мережею підприємств у безпосереднє підпорядкування Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України. Прикарпатська ДСДС є правонаступником прав та обов`язків Івано-Франківського інституту АПВ.

Цим же наказом затверджено найменування: Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станцію Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Наказом НААН від 25.01.2012 № 10 підпорядковано Прикарпатській державній сільськогосподарській дослідній станції ІСГ КР НААН дослідні станції із збереження юридичної особи та встановивши нові їх назви, в т.ч.: Державне підприємство «Дослідне господарство «Перемога» Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України.

Отже, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН є правонаступником таких установ:

- Івано-Франківської науково-дослідної станції хрестоцвітих культур Міністерства сільського господарства Української РСР;

- Інституту хрестоцвітих культур Української академії аграрних наук; - Івано-Франківського інституту агропромислового виробництва Української академії аграрних наук.

Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН є правонаступником всіх наукових та дослідних установ, включаючи радгоспи та колгоспи що пройшли свою реорганізацію у ці науково-дослідні установи, за весь період діяльності на території Івано-Франківської області.

Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України звернулася до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області з клопотанням від 05.04.2021 №01/8-67 про надання дозволу на проведення інвентаризації державних земель орієнтовною площею 835,23 га відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 № 54-ІЗ відмовлено у проведенні державної інвентаризації земель відповідно до обґрунтування згідно з додатком.

Вважаючи наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 № 54-ІЗ незаконним, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право постійного користування державними землями виникло у позивача на підставі повноважних рішень відповідних органів, які наділені повноваженнями для прийняття таких рішень.

Крім цього, дійшов висновку, що Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України користується земельною ділянкою на території земель Підпечерівської сільської ради на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256, що виданий на виконання рішення Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994 по справі № 352/5.

Отже, спірний наказ № 54-ІЗ від 13.04.2021 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель» з підстав зазначених у додатку до наказу є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Щодо покликання апелянта, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на право постійного користування спірними земельними ділянками, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 117 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність віднесено земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Вказана правова норма кореспондується, з пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 № 5245-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», відповідно до якого, з дня набрання чинності цим Законом у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

У пункті 6 розділу «Перехідні положення» ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Однак, пункт 6 розділу «Перехідні положення» ЗК України визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005.

Також, при вирішенні цієї справи суд апеляційної інстанції враховує правову позицію викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 справа № 372/5635/13-ц, згідно якої суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Чинний ЗК України серед підстав набуття права на землю громадянами та юридичними особами не називає оформлення чи переоформлення прав на земельні ділянки. Крім того, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визнаються державою.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що у відповідності до Земельного кодексу Української РСР 1970 року та розробленого Проєкту внутрігосподарського землеустрою дослідного господарства «Перемога» Івано-Франківської науково-дослідної станції хрестоцвітих культур, рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської обласної ради народних депутатів від 21.01.1986 № 26 при затвердженні Проєкту, підтверджено право постійного користування 5384,8 га державних земель за науково-дослідною установою.

Постановою Президії Верховної Ради Української РСР від 29.07.1991 № 1370-ХІІ закріплено за українською академією аграрних наук всі землі, що знаходяться у розпорядженні її установ.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства та з огляду на те, що право постійного користування землею у позивача підтверджено рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів від 21.01.1986, затверджено право на землю за структурними підрозділами Української академії аграрних наук Постановою Президії Верховної Ради Української РСР 29.07.1991, закріплено рішеннями Української академії аграрних наук, визнано рішенням Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12.04.1994, які не скасовані, а земельні ділянки в установленому законом порядку з користування позивача не вилучались, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що права користування ними, в установленому законом порядку, Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук України не позбавлена та зберігається за землекористувачем до його належного переоформлення.

Отже, за встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання позивача щодо відсутності правовстановлюючих документів на право постійного користування спірними земельними ділянками.

Щодо покликання апелянта на п. 24 Розділу Х Перехідних положень ЗК України, що з 27.05.2021 землі не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-IX від 28.04.2021, Розділ X Перехідних положень ЗК України доповнено пунктом 24, вказані зміни набрали чинності 27.05.2021.

Згідно п. 24, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук).

Проаналізувавши вказану правову норму, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що землі національних галузевих академій наук, зокрема, Національної академії аграрних наук та її підрозділів, не можуть автоматично переходити в комунальну власність, оскільки п. 24 Розділ X Перехідних положень ЗК України містить виключення щодо земель державної власності розташовані за межами населених пунктів у межах територіальних громад, які вважаються комунальними, з дня набрання чинності цим пунктом.

Враховуючи вищенаведене, покликання апелянта на п. 24 Розділу Х Перехідних положень ЗК України є безпідставним.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 № 54-ІЗ «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель», то суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Так, наказом Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 13.04.2021 № 54-ІЗ, відмовлено позивачу у проведенні державної інвентаризації земель, які розташовані на території Підпечерівської сільської ради Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

Обґрунтовуючи відмову в проведенні державної інвентаризації земель, відповідач покликався на те, що:

1) у Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області відсутня інформація про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256;

2) відсутні вихідні дані для проведення інвентаризації державних земель, оскільки не можливо встановити, що саме буде об`єктом землеустрою.

Щодо відсутності інформації про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256, то суд апеляційної інстанції вказує таке.

Як встановлено вище, право постійного користування землею підтверджено рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської обласної Ради народних депутатів від 21 січня 1986 року, затверджено право на землю за структурними підрозділами Української академії аграрних наук Постановою Президії Верховної Ради Української РСР 29 липня 1991 року, закріплено рішеннями Української академії аграрних наук, визнано рішенням Арбітражного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 1994 року.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до Державного акта на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256 (а. с. 90-92 том 1), цей державний акт складений у двох примірниках, з яких перший виданий землекористувачу, другий зберігається в обласному управлінні земельних ресурсів Івано-Франківської області. Цей акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3.

Отже, оскільки право постійного користування державними землями виникло у позивача на підставі повноважних рішень відповідних органів, які наділені повноваженнями для прийняття таких рішень та Державний акт на право постійного користування землею серії І-ІФ № 000256 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 3, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про помилкове покликання відповідача, як на підставу для відмови у проведенні інвентаризації, відсутність інформації про реєстрацію у Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування.

Стосовно другої підстави для відмови, яка зазначена відповідачем, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки матеріалами справи підтверджено: розроблення Технічного звіту, Проєкту внутрігосподарського землеустрою для дослідного господарства, Проєкту переносу в натуру, наявність графічних та розрахункових матеріалів, Технічного звіту по зніманню меж масивів земель, в т. ч. по Підпечерівській сільській раді, для виготовлення Державного акту на право постійного користування землею, у 2013 році розроблялась Технічна документація із землеустрою щодо проведення робіт з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту с. Підпечери Підпечерівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, де було проінвентаризовано двадцять одна земельна ділянка державної форми власності (а. с. 19-182 том 2). Отже, покликання відповідача про відсутність вихідних даних для проведення інвентаризації державних земель, є безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наказ № 54-ІЗ від 13.04.2021 Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області «Про відмову у проведенні інвентаризації державних земель», з підстав зазначених у додатку до наказу, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Крім цього, оскільки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наказ № 54-ІЗ від 13.04.2021 підлягає скасуванню, а тому позовна вимога про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно розглянути клопотання Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук про надання дозволу на проведення державної інвентаризації державних земель Національної академії аграрних наук України, також підлягає задоволенню, як така, що є похідною від вимоги про скасування наведеного наказу.

Таким чином, апеляційна скарга Івано-Франківської міської ради не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року у справі № 300/5917/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 24.06.2022.