Справа № 560/5094/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5094/22
РІШЕННЯ

іменем України

23 червня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача Національна поліція України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.03.2022 №91 о/с щодо звільнення позивача з посади, поновити ОСОБА_1 на посаді, стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Зазначає, що згідно зі спірним наказом 16.03.2022 його звільнено з посади старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання №2 на підставі пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) У той же час позивач не погоджується зі звільненням, оскільки у поданому ним рапорті не була зазначена дата, з якої він просить його звільнити.

ОСОБА_1 покликається на обставини, які пов`язані з введенням у державі воєнного стану і необхідністю евакуації членів сім`ї. Так, як вказано у позові, у зв`язку з військовими діями РФ на території України ізолятор тимчасового тримання, де він працював, припинив функціонування, і його з підрозділом у складі Бериславського РВП було переміщено до Кіровоградської області. Через загрозу членам сім`ї позивачем було прийняте рішення про евакуацію до м. Любомль Волинської області. Отримавши дозвіл на вивіз дружини та дітей від керівника/начальника Бериславського РВП, 12.03.2022 власним автомобілем поїхав на захід. Зазначає, що планував повернутись до місця служби, однак на вимогу начальника РВП, як умову отримання дозволу на виїзд, був змушений 10.03.2022 написати рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням, не вказавши дату написання рапорту та дату звільнення. Дійсного наміру звільнитись зі служби не мав. Протягом перебування в дорозі 12-13 березня 2022 телефонними дзвінками та смс повідомленнями інформував свого керівника та керівника Бериславського РВП про свої переміщення.

Тоді ж позивач дізнався про наказ голови Національної поліції України N 190 від 10.03.2022, відповідно до якого поліцейські, які перебувають поза місцем несення служби, повинні протягом 1 доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік з подальшим підпорядкуванням їх керівникам територіальних органів поліції. 13.03.2022 він прибув до сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області у смт. Старій Синяві для постановки на облік. Про постановку на облік повідомив свого керівника, керівника Бериславського РВП та 14.03.2022 надав пояснення з приводу зазначених обставин.

У подальшому 17.03.2022 ОСОБА_1 на телефон від керівника та з ГУНП надійшла копія наказу начальника ГУНП в Херсонській області № 91 о/с від 16.03.2022, яким він був звільнений з роботи на підставі п. 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням на підставі раніше поданого рапорту. Зазначає, що копію наказу у паперовому вигляді, трудову книжку, військовий квиток не отримував, посвідчення працівника поліції та жетон на вимогу посадової особи ГУНП в Херсонській області здав начальнику сектору поліцейської діяльності №1 відділу поліції №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Позивач покликається на те, що звільнятись з роботи наміру не мав та не має, рапорт, датований 16.03.2022, не подавав, відтак вважає спірний наказ незаконним, просить його скасувати, поновивши його на посаді із стягненням з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

За відсутності обґрунтованих клопотань сторін, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 02.05.2022 до участі у справі залучено Національну поліцію України у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача.

Головне управління Національної поліції в Херсонській області подало відзив, у якому позов не визнає.

Покликається на те, що наказ ГУНП в Херсонській області від 16.03.2022 № 91о/с прийнятий обґрунтовано, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України. Зазначає, що сам позивач у позові підтверджує ту обставину, що ним 10.03.2022 був самостійно поданий рапорт безпосередньому керівнику про звільнення за власним бажанням. Відповідач зазначає, що цей рапорт містить дату його складання - 10.03.2022 та дату, з якої ОСОБА_1 просив його звільнити - з 16.03.2022. З інформації, наданої безпосереднім керівником позивача, стало відомо про причини від`їзду ОСОБА_1 , а також те, що продовжувати службу він наміру не мав.

Відповідач також вказує на те, що позивач був зобов`язаний повернутись до місця служби, оскільки не мав об`єктивних та непереборних перешкод для цього. Будь-які наступні рапорти або заяви з приводу відмови від попереднього рішення про звільнення, зокрема щодо відкликання свого рапорту, він не подавав, що ще раз підтверджує відсутність наміру продовжити службу у поліції. У зв`язку з виявленням технічної помилки в наказі від 16.03.2022 № 91о/с, наказом ГУНП в Херсонській області від 27.04.2022 №196 о/с внесені зміни до спірного наказу в частині дати рапорту. Вважаючи прийняте рішення правомірним, просить відмовити у позові.

У поясненнях Національної поліції України зазначається, що позов не підлягає задоволенню, оскільки спірний наказ прийнятий відповідачем законно і обґрунтовано, на підставі рапорту ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням. Оскільки у рапорті була зазначена конкретна дата, з якої позивач прохав його звільнити, вимога відповідного Порядку про інформування про звільнення за 3 місяці, не підлягає застосуванню. Відтак, оскільки до 16.03.2022 позивач не відкликав свій рапорт, було прийняте рішення про його звільнення, яке Національна поліція України вважає обґрунтованим і правомірним.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі також Закон №580-VIII). Відповідно до ч.1 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону (частина перша статті 48 Закону №580-VIII).

Пункт 7 ч. 1 статті 77 Закону №580-VIII передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що поліцейський може бути звільнений зі служби в поліції, зокрема, за власним бажанням, тобто на основі власного волевиявлення поліцейського, яке оформлюється відповідним рапортом. У той же час, Законом №580-VIII не врегульована процедура та порядок звільнення особи за власним бажанням, зокрема, строки попередження працівником про таке звільнення та строки прийняття відповідного рішення про звільнення.

Статтею 60 Закону №580-VIII передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 4 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №580-VIII до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначений Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року № 114(далі - Положення №114). Пунктом 64 Положення №114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас, зокрема, за власним бажанням. Відповідно до пункту 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитись зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою. Таким чином, про припинення служби в поліції за власним бажанням поліцейський повинен попередити прямого керівника не пізніше як за три місяці до дня звільнення.

Верховний Суд України в постанові від 24.04.2014 у справі №21-241а14, Верховний Суд у постановах від 05.02.2020 у справі №819/744/16, від 20.05.2020 у справі №804/868/16, від 09.02.2021 у справі № 826/10404/16 щодо аналогічних правовідносин зазначили, що в межах передбаченого пунктом 68 Положення №114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони мають право домовитись про звільнення в більш короткий строк. Такою домовленістю необхідно вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник має бажання звільнитись зі служби, та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін. Отже, до закінчення визначеного у статті 68 Положення №114 строку служба в поліції за власним бажанням припиняється за умови, що між поліцейським та органом, уповноваженим приймати рішення про прийняття/звільнення зі служби в поліції, досягнуто згоди щодо конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитись зі служби.

Вирішуючи спір, суд встановив таке.

ОСОБА_1 з березня 2017 працював у Головному управлінні Національної поліції України в Херсонській області на посаді старшого інспектора-чергового ізолятора тимчасового тримання № 2.

Згідно з інформацією, наданою тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІТТ №2 ГУНП в Херсонській області, в складі якого позивач проходив службу, 26.02.2022 працівників ІТТ № 2 ГУНП в Херсонській області у складі 10 працівників, серед яких позивач, було евакуйовано разом з працівниками Бериславського РВП ГУНП до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області для подальшого проходження служби у складі цього підрозділу. Між працівниками, які прибули до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, були розподілені відповідні обов`язки. 10.03.2022 ОСОБА_1 виявив бажання евакуювати з м. Кривий Ріг свою дружину. З ОСОБА_1 була проведена роз`яснювальна бесіда щодо подальшого повернення до місця дислокації основного підрозділу та подальшого несення служби у складі Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області. Під час бесіди ОСОБА_1 повідомив, що йому необхідно три дні, після чого він обов`язково повернеться до м. Олександрія. ОСОБА_1 власноруч написав рапорт на звільнення зі служби у поліції за власним бажанням, повідомивши, що у випадку його неповернення цей рапорт необхідно реалізувати. 13.02.2022 під час телефонної розмови ОСОБА_1 повідомив, що повертатись до м. Олександрія наміру не має, зважаючи на що його було попереджено про реалізацію його рапорту про звільнення. Рапорт про нерозгляд/відкликання раніше поданого рапорту від 10.03.2022 від ОСОБА_1 не надходив, тому рапорт на звільнення був направлений до ГУНП в Херсонській області для подальшої реалізації.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області № 91 о/с від 16.03.2022 ОСОБА_1 було звільнено зі служби за власним бажанням на підставі пункту 7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (підстава рапорт від 16.03.2022) Наказом від 27.04.2022 № 196о/с було виправлено технічну помилку в наказі від 16.03.2022 № 91 о/с в частині дати рапорту ( рапорт від 10.03.2022)

У письмових поясненнях тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІТТ №2 ГУНП в Херсонській області Власова В. зазначається, що після видання наказу про звільнення ОСОБА_1 на зв`язок не виходив.

Судом встановлено, що рапорт про звільнення за власним бажанням, який позивач подав на адресу начальника ГУНП в Херсонській області, датований 10.03.2022, підписаний ОСОБА_1 особисто із зазначенням дати звільнення - з 16.03.2022.

У копії рапорту, яка надана суду самим позивачем, дата підписання рапорту та дата звільнення не зазначені. Як встановлено шляхом візуального огляду цього документа, в кінці тексту рапорту відсутній такий розділовий знак, як «крапка», який ставиться в кінці речення та свідчить про закінчення певної думки або твердження. З цього випливає, що думка у рапорті не закінчена, що є підставою вважати, що копія, яка надана ОСОБА_1 , була зроблена в процесі написання, тобто до зазначення ним дати звільнення, а не після завершення написання/оформлення рапорту.

Аналіз змісту рапорту, копія якого надана відповідачем, в свою чергу, свідчить про те, що фактично сторонами було узгоджено дату звільнення позивача - 16.03.2022, оскільки ОСОБА_1 зазначена дата, з якої він бажає звільнитись, а його керівництвом проставлені відповідні резолюції погодження такої дати звільнення.

Також слід звернути увагу на те, що позивач не надав суду докази подачі ним до 16.03.2022 заяви або рапорту щодо відкликання поданого раніше рапорту від 10.03.2022 про звільнення. Також відсутні докази того, що рапорт від 10.03.2022 позивач написав під психологічним чи фізичним примусом.

Як вбачається з наданих позивачем пояснень, які були відібрані 14.03.2022 за місцем прибуття у Хмельницьку область ( смт. Стара Синява, СПД № 1 ВП № 1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області), він вирішив звернутись до місцевого райвідділу з проханням залишитись працювати на місці, на що отримав згоду, після чого зателефонував своєму керівництву та доповів ситуацію, на що "почув, що вони не знають що робити, та "роби як хочеш". Керівництво ГУНП в Херсонській області слухавку не бере"

Як вказує сам позивач, про наказ Голови Національної поліції №190 від 10.03.2022, згідно з яким поліцейські повинні були повернутись за місцем проходження служби (за спеціально обумовленими винятками), у період 11-13 березня 2022 йому було відомо. Разом з тим, у справі відсутні належні докази наявності у позивача об`єктивних перешкод для його повернення до 16.03.2022 до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області для продовження служби.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку, що намір продовжувати службу в складі саме ГУНП в Херсонській області, про який позивач зазначає у позові, не співвідноситься з дійсними обставинами справи та його поведінкою.

Отже, оскільки позивач скористався правом на звільнення за власним бажанням з погодженим строком звільнення, відповідач при прийнятті оскарженого наказу діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тому вимога щодо скасування наказу задоволенню не підлягає.

Оскільки позовні вимоги про поновлення на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги щодо скасування спірного наказу про звільнення, і підстав для поновлення позивача на посаді суд не встановив, вказані вимоги також не підлягають задоволенню. З урахуванням вказаного, у позові слід відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 23 червня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління національної поліції в Херсонській області (вул. Лютеранська, буд. 4,Херсон,73000 40108782)

Головуючий суддя І.С. Козачок