Справа № 826/16723/17
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року

м. Київ

справа № 826/16723/17

провадження № К/9901/22457/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 (головуючий суддя Донець В.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 (колегія суддів у складі головуючого судді Літвінова Н.М., суддів Сорочко Є.О., Федотова І.В.)

у справі №826/16723/17

за позовом ОСОБА_1

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» Караченцева Артема Юрійовича,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» Караченцева А.Ю., у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» Караченцева А.Ю., що полягає у нездійсненні виплати ОСОБА_1 середнього заробітку в сумі 195 607 грн. 84 коп. за весь час затримки виплати належних при звільненні сум за період з 30 вересня 2015 року по 25 травня 2016 року;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі виконавчої дирекції затвердити кошторис (зміни до кошторису) витрат ПАТ «Омега Банк», пов`язані зі здійсненням ліквідації ПАТ «Омега Банк», передбачивши в ньому витрати в сумі 195 607 грн 84 коп. на виплату середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки виплати належних при звільненні сум за період з 30 вересня 2015 року по 25 травня 2016 року;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» Караченцева А.Ю. виплатити ОСОБА_1 середній заробіток у сумі 195 607 грн 84 коп. за весь час затримки виплати належних при звільненні сум за період з 30 вересня 2015 року по 25 травня 2016 року у межах кошторису витрат ПАТ «Омега Банк», пов`язаних зі здійсненням ліквідації ПАТ «Омега Банк», затвердженого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019, у задоволенні позову відмовлено.

3. Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 152 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 52 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Омега Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно.

5. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 06 липня 2015 року № 437 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 06 липня 2015 року № 127 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Омега Банк» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Омега Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду Караченцева А.Ю.

6. Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» від 30 вересня 2015 року № 79-к ОСОБА_1 звільнено з посади заступника головного бухгалтера з 30 вересня 2015 року за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією ПАТ «Омега Банк». Даним наказом вирішено виплатити вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 4 календарних дні невикористаної щорічної відпустки.

7. Уповноваженою особою Фонду видано довідку від 18 квітня 2016 року № 431, за якою середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 25201 грн 01 коп.

8. Згідно з виписками з особового рахунку ОСОБА_1 в ПАТ «Укрсоцбанк», позивачу нараховано: за 15 квітень 2016 року - 10 383 грн. 71 коп.; за 20 травня 2016 року - 7440 грн. 79 коп.; за 24 травня 2016 року - 19 795 грн 43 коп.; за 25 травня 2016 року - 42 736 грн. 50 коп.

9. Остаточний розрахунок з позивачем проведено 25 травня 2016 року, що не заперечується учасниками справи.

10. Матеріали справи містять інформацію про те, що ОСОБА_1 03 червня 2016 року зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» з листом, у якому просила виплатити їй середній заробіток за період з 01 жовтня 2015 року по 25 травня 2016 року, оскільки остаточний розрахунок здійснено 25 травня 2016 року.

11. Уповноважена особа Фонду листом від 07.06.2016 № 575 повідомила позивача про відсутність коштів для виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

12. Позивач також зверталась до Уповноваженої особи Фонду із заявою від 17.01.2017, в якій вказала на необхідності виплати їй середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з ПАТ «Омега Банк» відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України.

13. Листом від 23 січня 2017 року № 23 Уповноважена особа Фонду повідомила ОСОБА_1 про те, що відшкодування середнього заробітку за час затримки не належить до заробітної плати та таке відшкодування не передбачено кошторисом витрат ПАТ «Омега Банк», затвердженого Фондом.

14. Вважаючи незаконним зазначені дії відповідача, позивач звернулась до суду з цим позовом.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що виключення, встановлене п. 3 ч. 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», щодо непоширення на обмеження відносно неможливості здійснення під час тимчасової адміністрації задоволення вимог кредиторів банку та примусове стягнення коштів, на зобов`язання щодо виплати заробітної плати, не поширюється на спірні відносини, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою в розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці».

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

16. У своїй касаційній скарзі позивач наголошує, що суди невірно застосували положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Стверджує, що відповідно до статті 52 зазначеного закону є всі підстави для виплати їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з ПАТ «Омега Банк». Окремо звертає увагу, що спірні правовідносини виникли не під час здійснення тимчасової адміністрації в банку, а вже під час його ліквідації.

17. Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить з такого.

19. Частиною 1 статті 47 КЗпП встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

20. Згідно з вимогами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

21. Відповідно до ч. 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

22. Судами встановлено, що станом на час звільнення з роботи тобто, станом на 30 вересня 2015 року, з позивачу не виплачено нараховану їй заробітну плату. Остаточний розрахунок к з позивачем проведено 25 травня 2016 року.

23. Разом з тим, станом на час звільнення позивача з роботи, тобто станом на 30 вересня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 06 липня 2015 року № 437 вже було розпочато процедуру ліквідацію ПАТ «Омега Банк».

24. В свою чергу, процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку, повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

25. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

26. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема: з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (абзац перший частини першої); на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку (частина друга); під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку) (пункти 1-2 частини п`ятої).

27. Зокрема, згідно з п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

28. Водночас, ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлені виключення щодо нездійснення задоволення вимог кредиторів банку, зокрема, обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати заробітної плати.

29. Отже, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлені виключення з правила щодо нездійснення задоволення вимог кредиторів банку та примусове стягнення майна (коштів) з банку, в якому розпочато процедуру виведення банку з ринку, одним з яких є зобов`язання банку щодо виплати заробітної плати.

30. Проте, як встановлено судами та не заперечується позивачем, весь розмір належної їй заробітної плати позивачу було виплачено.

31. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до сталої практики Верховного Суду середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати (постанова Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16).

32. Тобто, встановлене п. 3 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правило щодо непоширення на обмеження відносно неможливості здійснення під час тимчасової адміністрації задоволення вимог кредиторів банку та примусове стягнення коштів на зобов`язання щодо виплати заробітної плати, не поширюється на спірні правовідносини, оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не є заробітною платою в розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці».

33. Щодо твердження позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів зазначає таке.

34. За змістом ч. 2 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оплата витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідації, проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат, затвердженого Фондом. До цих витрат, зокрема, належать:

1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії та інформації про продаж майна (активів) банку;

2) витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку;

3) витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку;

4) витрати на проведення аудиту;

5) витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень;

6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку.

35. Серед зазначеного переліку відсутні витрати на виплату звільненим працівникам банку середнього заробітку за час затримки виплати належних при звільненні сум.

36. Таким чином, суди вірно зазначили, що посилання позивача на вимоги ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є помилковим.

37. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

38. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 350, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.07.2019 у справі №826/16723/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб