Справа № 420/2183/22
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2183/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить позивач визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 17.10.2019 року № -5105-1552.

Ухвалою суду від 02.02.2022 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом адміністративного позову, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав, зокрема:

- 07.12.2021 р. ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд отримано позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області подану до Одеського окружного адміністративного суду про стягнення суми податкового боргy по транспортному податку з ОСОБА_2 у розмірі 25 000 грн. 00 коп. Внаслідок подання зазначеної позовної заяви Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі № 420/20678/21. Позовна заява вмотивована тим, що станом на 24.09.202l року, відповідно до розрахунку податкового боргу, довідки про податкову заборгованість та інтегрованих карток платника (IКП) податком заборгованість фізичної особи-платника податку ОСОБА_1 перед бюджетом по транспортному податку з фізичних осіб на загальну суму становить 25 000 грн. 00 коп. Заборгованість, що підлягає сплаті по транспортному податку з фізичних осіб виникла в результаті: - нарахування по податковому повiдомленню-рiшенню (форми «Ф») № - 5105-1552 вiд 17.10.2019 року на загальну суму 25 000,00 грн. (основний платіж);

- зважаючи на те, що з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачалося саме на який об`єкт оподаткування було нараховано транспортний податок та за який податковий період було нараховано вказаний транспортний податок, представником ОСОБА_1 до ГУ ДПС в Одеській області було направлено адвокатський запит № 09/12/02-21 вiд 09.12.2021 р. з проханням надати відповідну інформацію;

- у відповідності до відповіді від 14.12.2021 р. № 33034/6/15-32-24-03-04, ГУ ДПС в Одеській області повідомило, що Головне управління ДПС в Одеській області розглянуло адвокатський запит вiд 09.12.2021 року № 09/12/02-21 (вх. № 85371/6 вiд 09.12.2021 р.) щодо об`єкту оподаткування на який було нараховано транспортний податок з фізичних осіб та повідомило таке, зокрема: - відповідно даних iнформацiйно-телекомунiкацiйної системи податкового органу за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) значиться транспортний засіб AUDI Q7 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см., тип палива бензин, дата здійснення реєстраційної дії 09.09.2017 року; - згідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПКУ, фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на транспортний засіб AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см. за 2018 piк було сформовано та надіслано податкове повiдомлення-рiшення від l7.10.2019 року № -5105-1552 на суму 25000,00 грн., яке надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Укрпоштою та 28.11.2019 року повернуто до ГУ ДПС в Одеській області з позначкою про закінчення терміну зберігання;

- аналіз положень пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, ст. 265, пп. 267.1.1 п. 267.1, пп. 267.2.1 п. 267.2, пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України, Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономрозвитку (на даний час Мінекономіки) і не підлягає перегляду чи коригуванню іншими суб`єктами владних повноважень чи власниками транспортних засобів;

- відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі;

- більше того, обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році. До повноважень відповідача не входять повноваження з приводу перевірки визначеної Мінекономрозвитку cередньоринкової вартості автомобілів для цілей оподаткування транспортним податком з фізичних осіб;

- дійсно, у 2018 році за позивачем було зареєстровано право власності на транспортний засіб AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см, тип пального дизель, проте такий автомобіль не підпадав під об`єкт оподаткування, оскільки відсутній у переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01.01.2018 (звітного) року, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку;

- законодавець визначив критерії характеристик транспортного засобу, які визначають транспортний засіб, як об`єкт оподаткування. Відповідно, у разі невідповідності транспортного засобу вказаним критеріям даний транспортний засіб не може бути об`єктом оподаткування;

- виходячи з вищенаведеного, належний позивачу у 2018 року автомобіль AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см не об`єктом оподаткування відповідно до п.п. 267.2.1 п.п. 267.2 ст. 267 ПК України, а відтак у контролюючого органу були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваного податкового повiдомлення-рiшення;

- зважаючи на те, що позивач не проживає вже майже 15 років за адресою, на яку було надіслано повідомлення-рішення, а саме, позивач з 20.03.2007 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (що підтверджується наявними в паспорті позивача відомостями про реєстрацію місця проживання), позивач об`єктивно не міг отримати оскаржуване повідомлення-рішення, що було надіслано на адресу: АДРЕСА_2 та позивачу стало відомо про оскаржуване повідомлення-рішення лише з отриманою ним 07.12.2021 позовної заяви ГУ ДПС в Одеський області про стягнення суми податкового боргу (справа № 420/20678/21), y зв`язку з наведеним строк на звернення до адміністративного суду не є пропущеним.

Згідно зі змістом відзиву на позовну заяву, відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, із зазначенням таких фактичних обставин:

- відповідно даних інформаційно-телекомунікаційної системи податкового органу: за фізичною особою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) значиться транспортний засіб: AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см, тип палива бензин, дата здійснення реєстраційної дії 09.09.2017 року;

- згідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПКУ, фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКІІ НОМЕР_1 ) на транспортний засіб AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см. за 2018 рік було сформовано та надіслано податкове повідомлення-рішення від 17.10.2019 року № -5105-1552 на суму 25000,00 грн., яке надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Укрпоштою та 28.11.2019 року повернуто до ГУ ДПС в Одеській області з позначкою про закінчення терміну зберігання;

- відповідно до пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПКУ, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, середньоринкова вартість транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування у 2017 року складала - 1 200 000,00 грн., та відповідно у 2018 році - 1 396 125,00 грн. За приписами ст. 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування;

- згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (у редакції, що діяла у 2016 році на момент винесення ППР від 19.07.2016 року № 22369-13 та від 20.07.2016 року № 22421-13), об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;

- щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального;

- відповідно до зазначених норм, розрахунок середньоринкової вартості легкових автомобілів розробляється Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, тому розрахунок вартості наведений позивачем є лише його власним припущенням;

- базою оподаткування у відповідності до п.п. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 ПК України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. Згідно з п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. При цьому календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів (Постанова ВСУ від 16.04.2013 року № 21-94а13). Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункт 267.4 статті 267 ПК України). Відповідно до п.п. 267.6.1 п. 267 ст. 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Підпунктом 267.6.2 пункту 267 статті 267 ПК України встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року). Сума визначеного транспортного податку, відповідно до п.п 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 ПК України, фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

- отже, із набранням чинності вказаних положень Податкового кодексу України, власники транспортних засобів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати та з року випуску яких минуло не більше п`яти років є платниками транспортного податку у 2016 року та понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати та з року випуску яких минуло не більше п`яти років є платниками транспортного податку у 2017 та 2018 роках;

- згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України (у редакції, що діяла з 2017 року) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті;

- контролюючий орган звертає увагу, що він направив оскаржуване ППР від 17.10.2019 року № -5105-1552, яким визначено суму податкового зобов`язання по платежу транспортний податок з фізичних осіб за 2018 рік на суму 25000 грн. у спосіб передбачений чинним законодавством. Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПКУ документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п. 42.4 ст. 42 ПКУ, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Пунктом 58.3 ст. 58 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення;

- ГУ ДПС звертає увагу позивача, що інформація щодо об`єкт оподаткування AUDI Q7 міститься в витягу в сайті Мінекономрозвитку, в свою чергу ОСОБА_1 не оскаржувала дію Мінекономрозвитку щодо розміщення її об`єкта на сайті, а тому відповідач звертає увагу, що в діях саме контролюючого органу відсутні протиправні дії, а тому винесене ППР є повністю законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані пояснення, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

Згідно з корінцем податкового повідомлення-рішення, форми «Ф», № -5105-1552 від 17.10.2019 року, загальна сума податкового зобов`язання позивача, визначеного в цьому податковому повідомленні-рішенні, за платежем: транспортний податок з фізичних осіб (код платежу 18011000), за податковий період 2018, становить 25000,00 грн. (а.с.10, 34)

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням відповідача від 17.10.2019 року № -5105-1552, позивач оскаржив його у судовому порядку.

На доведення обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, позивачем суду також надано копії, зокрема (а.с.11-14):

- листа-відповіді ГУ ДПС в Одеській області від 14.12.2021 р. № 33034/6/15-32-24-03-04 на адвокатський запит представника позивача щодо об`єкту оподаткування, на який було нараховано транспортний податок з фізичних осіб, яким адвоката повідомлено, зокрема, що згідно до підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПКУ, фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКІІ НОМЕР_1 ) на транспортний засіб AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см. за 2018 рік було сформовано та надіслано податкове повідомлення-рішення від 17.10.2019 року № -5105-1552 на суму 25000,00 грн., яке надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення Укрпоштою та 28.11.2019 року повернуто до ГУ ДПС в Одеській області з позначкою про закінчення терміну зберігання;

- сторінок паспорта громадянина України на ім`я позивача, НОМЕР_2 , згідно з даними якого, зокрема, останнє місце проживання зареєстровано 20.03.2007 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На доведення обставин, на яких ґрунтуються заперечення, та на виконання ухвали суду відповідачем суду також надано копії, зокрема (а.с.34-37):

- рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, адресованого позивачу (поштова адреса: АДРЕСА_3 ), яке повернуто відповідачу з довідкою «Укрпошти», ф.20, про причини повернення від 28.11.2019 року: за закінченням терміну зберігання;

- роздруківки Відомостей про платників транспортного податку та Відомостей про об`єкти оподаткування, згідно з якими, зокрема:

- платник транспортного податку: ОСОБА_1

- номерний знак транспортного засобу: НОМЕР_3

- марка моделі, модифікація: AUDI Q7

- рік випуску транспортного засобу: 2015

- об`єм двигуна: 2995 В

- тип пального: (не зазначений)

- дата здійснення реєстраційної дії: 09.09.2017;

- роздруківки розрахунку вартості від 31.12.2018 з офіційного веб-сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України щодо транспортного засобу:

- марка: AUDI

- модель: Q7, 3,0, внутрішнього згорання, бензин

- рік випуску: 2015

Середньоринкова вартість транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком відповідно до пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України за Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року зі змінами

Становить: 1 767 317,40 грн.

Згідно зі змістом заяв по суті справи, сторонами визнаються фактичні обставини справи, зокрема, що у 2018 році за позивачем був зареєстрований транспортний засіб AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см.

З урахуванням наданих сторонами документів, наявних в матеріалах справи, у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Тому, згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України, зазначені обставини, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України, далі ПК України).

01 січня 2017 року набрали чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII (далі Закон № 1797-VIII) та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII (далі Закон № 1791-VIII), якими зокрема внесені зміни до статті 267 ПК України, яка визначає основні елементи транспортного податку, порядок його обчислення та строки сплати.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 ПК України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 ПК України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Водночас, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1791-VIII установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону України від 20 грудня 2016 року № 1791-VIII, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 267.1.1. пункту 267.1 статті 267 ПК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

За положеннями абзацу 1 підпункту 267.2.1 пункту 267.2. статті 267 ПК України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, з 01 січня 2018 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01 січня 2018 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3723,00 грн. (стаття 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»). Отже, 375 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2018 року складали 1396125,00 грн.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2018 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 396 125,00 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. (абз. 2 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України)

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального. (абз. 3 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України)

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року № 66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 р. N 428), (далі Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 року, № 44, ст. 1576).

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів). (п. 3 Методики)

Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку. (п. 4 Методики)

Аналіз наведених положень ПК України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Як визначено пунктом 14 Методики, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.

За змістом попереднього пункту вказаної Методики у разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що для визнання об`єкту оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономрозвитку.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2018 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році.

В оприлюдненому на офіційному сайті Мінекономрозвитку переліку автомобілів, які є об`єктами оподаткуванню транспортним податком у 2018 році, відсутній автомобіль марки та моделі AUDI Q7, 2015 року випуску, об`єм циліндрів двигуна 2995 куб.см, а тому, відповідно, підстави стверджувати, що середньоринкова вартість такого автомобіля перевищує 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), відсутні.

Крім того, суд не бере до уваги як належний та достатній доказ наявності підстав для нарахування позивачу суми грошового зобов`язання зі сплати транспортного податку інформацію з офіційного веб-сайту Мінекономрозвитку про середньоринкову вартість автомобіля марки: AUDI, модель: Q7, 3,0, внутрішнього згорання, бензин, адже така не стосується легкового автомобіля, власником якого є позивач.

Відповідачем також не зазначено, з яких підстав ним введено данні щодо типу пального автомобіля позивача (бензин), та не надано доказів на підтвердження цих даних. При цьому надана відповідачем роздруківка Відомостей про платників транспортного податку та Відомостей про об`єкти оподаткування не містить даних щодо типу пального автомобіля позивача.

Доказів же зверненням органу ДФС до Мінекономрозвитку в порядку пункту 13 Методики з метою визначання середньоринкової вартості автомобіля позивача матеріали справи не містять і судом таких обставин не встановлено.

При цьому суди при вирішенні спору не можуть підміняти органи державної влади, виключно до компетенції яких належать повноваження, зокрема щодо визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких до об`єктів оподаткування транспортним податком.

На виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 1240/2706/18 (адміністративне провадження № К/9901/6821/19).

Суд також не бере до уваги обґрунтування відповідача заперечень проти позовних вимог, із посиланням на те, що він направив оскаржуване податкове повідомлення-рішення у спосіб, передбачений чинним законодавством, як таке, що не відповідає встановленим судом обставинам щодо останнього зареєстрованого місця проживання позивача та з урахуванням ненадання відповідачем жодних належних та допустимих доказів на доведення спірних обставин.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів сторін слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд, із застосуванням положень ч. 2 ст. 9 КАС України, дійшов висновків, що:

- на виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення проти позовних вимог та правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення. Позиція відповідача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини та/або фактичним обставинам справи;

- податкове повідомлення-рішення № -5105-1552 від 17.10.2019 року прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню, відповідно

- позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову додана квитанція від 25.01.2022 року на суму 992,40 грн. (а.с.16)

Отже, стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 27.05.2022 року) до 31 серпня 2022 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Справу розглянуто, рішення прийнято та складено також з урахуванням: часу перебування головуючого судді у відпустці; наказу голови Одеського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2022 року № 9-ОС/Д/С «Про особливий режим роботи Одеського окружного адміністративного суду»; статей 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та рішення Ради суддів України від 24.02.2022 № 9.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № -5105-1552 від 17.10.2019 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова