Справа № 320/13534/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року справа №320/13534/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві щодо відмови у зарахуванні трудового стажу ОСОБА_1 з 01.10.1988 по 28.08.1991 при призначенні йому пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві провести перерахунок та здійснити виплату пенсії за віком з моменту її призначення та призначити пенсію з врахуванням до трудового стажу ОСОБА_1 періоду з 01.10.1988 по 28.08.1991.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що при призначенні пенсії за віком відповідачем безпідставно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.10.1988 по 28.08.1991, через наявність у трудовій книжці у записі про наказ на зарахування виправлень та відсутність номеру та дати наказу на звільнення.

Позивач не погоджується з такою позицією відповідача та вважає, що наявний у трудовій книжці запис про його роботу у період з 01.10.1988 по 28.08.1991 є достатнім доказом, що підтверджує відповідний стаж роботи, у той час як неналежне оформлення роботодавцем відповідного запису у трудовій книжці не може бути підставою для позбавлення позивача права на зарахування відповідних періодів роботи до трудового стажу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивач з 21.07.2021 отримує пенсію за віком, під час призначення якої ОСОБА_1 не було зараховано період трудової діяльності з 01.10.1998 по 28.08.1991, оскільки в наказі на зарахування наявні виправлення та відсутній номер та дата наказу на звільнення.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що вказаний період роботи позивача може бути підтверджений уточнюючою довідкою.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Тельманівським РВ УМВС України в Донецькій області 28.04.1998 (а.с.5-6).

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 16.08.1983, позивач працював:

- з 16.08.1983 по 30.09.1988 - вчителем англійської мови Камінської восьмирічної школи;

- з 01.10.1988 по 29.03.1989 - інструктором комсоргу по групі шкіл;

- з 30.03.1989 по 28.08.1991 - другим секретарем районного комсоргу;

- з 29.08.1991 по 30.08.1993 - вчителем іноземної мови Свободненської середньої шкоди Тельманівського району Донецької області;

- з 31.08.1993 по 10.11.1993 - заступником директору з виховної роботи та вчителем іноземної мови Свободненської середньої шкоди Тельманівського району Донецької області;

- з 10.11.1993 по 31.03.1994 - старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу податків з населення в Державній податковій інспекції МФ УРСР Тельманівського району Донецької області;

- з 01.04.1994 по 25.11.1996 - заступником начальника відділу податків і зборів з фізичних осіб в Державній податковій інспекції МФ УРСР Тельманівського району Донецької області;

- з 26.11.1996 по 16.03.1997 - заступником начальника відділу податків з фізичних осіб в Державній податковій адміністрації в Тельманівському районі Донецької області;

- з 17.03.1997 по 02.08.1998 - головним державним податковим ревізором-інспектором відділу податків з фізичних осіб в Державній податковій адміністрації в Тельманівському районі Донецької області;

- з 03.08.1998 по 02.11.1998 - старшим державним ревізором-інспектором відділу податків з фізичних осіб у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 03.11.1998 по 08.11.1998 - заступником начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків та зборів у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 09.11.1998 по 28.12.1998 - виконуючим обов`язки начальника відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків та зборів у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 29.12.1998 по 01.06.2002 - начальником відділу ресурсних та неподаткових платежів, місцевих податків та зборів у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 02.06.2000 по 01.01.2002 - головним державним ревізором-інспектором групи перевірок місцевих, ресурсних та неподаткових платежів управління документальних перевірок юридичних осіб у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 02.01.2002 по 03.05.2002 - головним державним податковим ревізором-інспектором відділу місцевих, ресурсних (рентних) та неподаткових платежів у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 04.06.2002 по 06.06.2002 - головним державним податковим інспектором групи місцевих, ресурсних (рентних) та неподаткових платежів відділу оподаткування юридичних осіб у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 07.06.2002 по 01.12.2002 - головним державним податковим інспектором групи місцевих, ресурсних (рентних) та неподаткових платежів відділу оподаткування юридичних осіб та оперативного аналізу у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 02.12.2002 по 31.12.2004 - головним державним податковим інспектором місцевих, ресурсних (рентних) та неподаткових платежів відділу оподаткування юридичних осіб у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

- з 01.01.2005 по 04.07.2005 - завідувачем сектору місцевих, ресурсних (рентних) і неподаткових платежів відділу оподаткування юридичних у Новоазовській міжрайонній державній податковій інспекції;

з 05.07.2005 по 20.11.2014 - заступником голови Тельманівської районної державної адміністрації (а.с.9-12).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу з 21.07.2021 було призначено пенсію за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві у відповідь на звернення позивача листом від 26.07.2021 №2600-0303-8/119537 повідомило, що позивачу з 21.07.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із врахуванням страхового стажу 34 роки 10 місяців та 18 днів.

Відповідач зазначив, що до надання уточнюючої довідки, не зарахований період трудової діяльності позивача з 01.10.1998 по 28.08.1991, оскільки в наказі на зарахування наявні виправлення та відсутній номер та дата наказу на звільнення.

Розмір пенсії позивача з 21.07.2021 становить 7839,66 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у зарахуванні до його страхового стажу вказаного періоду роботи, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закону №1058, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина третя статті 24 Закону №1058).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закону №1788, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Статтею 3 Закону №1788 визначено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з частинами першою-другою статті 44 Закону №1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону №1058 документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до пункту 2.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Пунктом 2.1 Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: 1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам; 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

Як зазначено вище, Головне управління ПФУ в м.Києві під час призначення пенсії позивачу не було зараховано період його трудової діяльності з 01.10.1998 по 28.08.1991, мотивуючи це тим, що в наказі про зарахування наявні виправлення та відсутній номер та дата наказу на звільнення, з приводу чого суд зазначає таке.

За правилами статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування,довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі-Інструкція №162, яка була чинна на момент внесення до трудової книжки позивача спірних записів), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників та службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників і державних службовців, кооперативних та суспільних підприємств, установ та організацій, які пропрацювали більше 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також нештатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки, виданої після 01.01.1975 записується "05.01.1984".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Відповідно до пункту 2.25 Інструкції №162 записи про причини звільнення повинні здійснюватись у трудовій книжці у точній відповідності з формулюваннями діючого законодавства и з відсилкою на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно з пунктом 2.8 Інструкції №162 виправлення відомостей про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, нагороди та заохочення та ін. повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У випадку втрати наказу або розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, які підтверджують виконання робіт, не вказаних у трудовій книжці.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, трудова книжка позивача містить записи про те, що позивач у період з 01.10.1988 по 29.03.1989 працював інструктором комсоргу по групі шкіл (запис №3) та з 30.03.1989 по 28.08.1991 - другим секретарем районного комсоргу (записи №4 та 5).

Запис №3 був внесений на підставі протоколу Тельманівського райкому комсомолу №45 від 21.09.1988. При цьому вказані відомості дійсно містять виправлення в частині зазначення знаку "№".

Запис №4 був внесений на підставі рішення пленуму Тельманівського РК ЛКСМ України №9 від 30.03.1989.

Запис №5 був внесений у трудову книжку на підставі рішення пленуму Тельманівського РК ЛКСМ України №___ від ___.___.1991.

Отже, запис про звільнення не містить інформації про номер та повну дату (число та місяць) документа, на підставі якого позивача було звільнено з відповідної посади.

Вказане свідчить про неналежне оформлення вказаних записів та, відповідно, про неналежне виконання роботодавцем позивача обов`язку щодо ведення трудової книжки відповідного до вимог чинного законодавства.

Відповідно до архівної довідки Центрального державного архіву громадських об`єднань України від 07.09.2021 №491/05.1-04 постановою Бюро Донецького обласного комітету Ленінської комуністичної спілки молоді України від 26.05.1989 затверджено рішення Пленуму Тельманівського районного комітету ЛКСМУ про обрання ОСОБА_1 другим секретарем Тельманівського районного комітету ЛКСМУ, звільнивши його від обов`язків комсорга групи середніх шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ (протокол №35 засідання Бюро Донецького обласного комітету Ленінської комуністичної спілки молоді України від 26.05.1989 (а.с.14).

Державний архів Донецької області Донецької обласної державної адміністрації на запит позивача листом від 16.09.2021 №01-31/692 повідомив про неможливість надання архівної довідки про трудовий стаж позивача за період роботи у Тельманівському РК ЛКСМУ в Донецькій області з 01.10.1988 по 28.08.1991 у зв`язку із зберіганням документів партійних та комсомольських органів в Державному архіві у м.Донецьку, який залишився на тимчасово окупованій території України (а.с.15).

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 72366973) та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -88814807).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 72028704), від 30.09.2021 у справі №300/860/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 100050070) зазначив, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вказане, суд вважає, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.

У зв`язку з цим, суд вважає, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 01.10.1988 по 28.08.1991.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.10.1988 по 29.03.1989 на посаді інструктора комсоргу по групі шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ та з 30.03.1989 по 28.08.1991 на посаді другого секретаря шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ.

Відповідно до Рекомендації №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем було протиправно не зараховано до страхового стажу позивача відповідні періоди його роботи, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.10.1988 по 29.03.1989 на посаді інструктора комсоргу по групі шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ та з 30.03.1989 по 28.08.1991 на посаді другого секретаря шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ та здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком з 21.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем відповідно до квитанції від 22.10.2021 №0.0..1 сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн., який згідно з положеннями статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.10.1988 по 29.03.1989 на посаді інструктора комсоргу по групі шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ та з 30.03.1989 по 28.08.1991 на посаді другого секретаря шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 01.10.1988 по 29.03.1989 на посаді інструктора комсоргу по групі шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ та з 30.03.1989 по 28.08.1991 на посаді другого секретаря шкіл Тельманівського районного комітету ЛКСМУ.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м.Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з 21.07.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.