Справа № 620/10489/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову відділу обслуговування громадян №10 управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Чернігівській області від 02.08.2021 №2500-0213-8/39001 у призначенні позивачу пенсії за віком із зниженням пенсійного віку;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію із зниженням пенсійного віку, відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 26.07.2021.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить: скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2021 та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вказує, що листом від 02.08.2021 №2500-0213-8/3900 відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю оригіналу довідки про проживання в 10-кілометровій зоні та евакуацію, оскільки нормою закону не зазначено можливість подання такої довідки при призначенні пенсії в копії. Крім того, відповідач не погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість зарахування до трудового стажу усіх періодів роботи згідно записів трудової книжки позивача, оскільки у періоді роботи з 02.08.1989 по 15.02.1991 виправлення в даті звільнення не завірені належним чином, з 02.07.1991 по 27.12.1991 - не зазначена підстава про звільнення з роботи, з 03.10.1994 по 15.06.1995 - відсутній підпис відповідальної особи при звільненні з роботи.

14.06.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує, що повністю погоджується з рішенням суду першої інстанції, натомість апеляційну скаргу вважає необґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 29.06.2021 Чернігівською обласною державною адміністрацією замість посвідчення серії НОМЕР_2 .

26.07.2021 позивач, після виповнення 50 років, звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як евакуйованому з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році.

ГУ ПФУ в Чернігівській області листом від 02.08.2021 №2500-0213-8/39001 відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю оригіналу довідки про проживання в 10-кілометровій зоні та евакуацію та не зарахуванню до страхового стажу не всіх періодів, які наявні в трудовій книжці.

Позивач, вважаючи вказану відмову протиправною, а свої права порушеними, звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подані позивачем документи в сукупності підтверджують факт, що ОСОБА_1 проживав та був евакуйований з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, натомість, незважаючи на подані позивачем документи, відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає про таке.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (набрав чинності з 01.01.2004, далі - Закон №1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За приписами частин 2 та 4 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

На виконання ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частина 1 ст. 26 Закону №1058-ІV встановлює, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2021 по 31.12.2021 - за наявності страхового стажу не менше 28 років.

За приписами ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

На виконання частин 1-3 ст. 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Потерпілі від Чорнобильської катастрофи - евакуйовані з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, мають право на зниження пенсійного віку на 10 років.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Враховуючи вказані норми, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що призначення та виплата пенсій евакуйованим з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році провадиться за нормами Закону №1058-ІV з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.

Стаття 15 Закону №796-XII встановлює, що підставою для визначення статусу евакуйованих із зони відчуження, відселених і тих, які самостійно переселилися, відповідно до статті 4 є довідка про евакуацію, відселення, самостійне переселення.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

За приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Як вірно зауважив суд першої інстанції, основним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи є дійсне посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 2), у даному випадку, перевидане в 2021 на ім`я позивача, яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону №796-XII, підтверджує статус громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Факт постійного проживання позивача на території радіоекологічного контролю перевірявся відповідними комісіями при видачі та перевидачі ОСОБА_1 посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії Серії НОМЕР_1 , замість посвідчення серії НОМЕР_2 .

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.04.2021 у справі №159/2070/17.

Крім того, надана довідка посвідчена Носівської державної районної адміністрацією, до якою відповідач за потреби міг надіслати відповідні запити та пересвідчитися в її наявності в матеріалах справи ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач проживав та був евакуйований з 10-кілометрової зони відчуження у 1986 році, а тому має право на зниження пенсійного віку відповідно до Закону №796-ХІІ.

Як підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ, додавши наступні документи: трудову книжку від 11.07.1988 серії НОМЕР_3 ; копію довідки від 13.11.1992 №44823; посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії Серії НОМЕР_1 , замість посвідчення серії НОМЕР_2 .

За результатами розгляду документів пенсійний орган визначив, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років 11 місяців 29 днів.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином основним документом, який підтверджує наявний стаж роботи є трудова книжка, а інші документи приймаються до уваги виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

За приписами п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Також, згідно з п. 1.1. Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

На виконання підпунктів 2.2.-2.4. Інструкції №58 до трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як підтверджено матеріалами справи, записи трудової книжки позивача НОМЕР_3 виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про періоди роботи та займані посади, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Крім того, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Крім того, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства та не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Зважаючи на вказані норми та встановлені обставини справи, враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 має необхідний страховий стаж, відтак має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону №796-ХІІ зі зменшенням пенсійного віку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання незаконною та протиправною відмови ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо призначення пенсіїї із зменшенням пенсійного віку на 10 років є обґрунтованими, а дії відповідача, в даному випадку не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

На виконання п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відтак, оскільки позивач звернувся до відповідача 26.07.2021 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ, то призначення пенсії ОСОБА_1 має відбутися саме з 26.07.2021 - дати звернення із заявою про призначення пенсії.

За таких обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задовольнити такі в повному обсязі.

Крім того, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оспорюване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан