Справа № 320/9813/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9813/20 Суддя першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Черкас» до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року ПП «Черкас» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29 вересня 2020 року № 220374.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 06 жовтня 2021 року та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи, надав неналежну оцінку дослідженим доказам, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Скаржник вказує на те, що на час виникнення спірних правовідносин жодним нормативним документом, що регулює діяльність Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю, не встановлено обов`язок використання методики при зважуванні тих чи інших видів вантажів (у тому числі сипучих, рідин). Відповідач наголошує на тому, що переміщення вантажу під час руху не є припустимим, оскільки спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.

Укртрансбезпеки зазначає, що заходи габаритно-вагового контролю були проведені у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Також скаржник просить врахувати, що повідомлення щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 29 вересня 2020 року було направлене позивачу 24 вересня 2020 року, до точки видачі доставлене 26 вересня 2020 року, однак не вручене адресату під час доставки 29 вересня 2020 року. Відповідач наполягає на тому, що свідоме неотримання кореспонденції, яка направлялася відповідачем на офіційну адресу позивача, не може бути підставою для скасування постанови з посиланням на порушення порядку повідомлення порушника про розгляд справи щодо притягнення його до відповідальності.

Відзив на апеляційну скаргу Укртрансбезпеки від позивача не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Укртрансбезпека залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що основним видом діяльності ПП «Черкас» за КВЕД є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин. Позивачу на праві власності належить автомобіль MAN TGS 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та напівпричеп КЕLВERG Т-30 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 15 по 21 серпня 2020 року, направлення на рейдову перевірку від 14 серпня 2020 року № 026438 було проведено рейдову перевірку на ділянці автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса (452 км + 811 м) ліворуч. У рамках цієї перевірки Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області 20 серпня 2020 року о 09 год 53 хв здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля MAN TGS 18.440 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом КЕLВERG Т-30 реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме здійснено зважування автомобіля за допомогою вимірювальної техніки.

За наслідками габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено талон, в якому зазначено номер загальну вагу транспортного засобу - 43,33 т та навантаження на вісі: перша вісь - 7,24 т, друга вісь - 10,98 т, строєна вісь - 25,11 т (сума навантаження на 3, 4, 5 вісі 8,48+8,39+8,24). На підставі зазначеного талону Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено довідку від 20 серпня 2020 року № 0004884 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

Також Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено акт від 20 серпня 2020 року № 030206 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому зазначено про перевищення навантаження на строєну вісь (становить 25,11 т при допустимих 24 т).

Посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено акт від 20 серпня 2020 року № 240790 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом, яким установлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу на від 5% до 10% включно без відповідного дозволу.

Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області також складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано до сплати 86,00 євро.

На підставі зазначених документів Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29 вересня 2020 року № 220374, якою до ПП «Черкас» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн 00 коп за порушення законодавства про автомобільний транспорт на підставі абз. 14 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із вказано постановою, ПП «Черкас» звернулося до суду з адміністративним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ПП «Черкас», суд першої інстанції виходив з того, що здійснення заходів габаритно-вагового контролю слід враховувати властивості вантажу, який перевозив належний позивачу автомобіль, а саме пшеницю насипом, яка є подільним (сипучим, рухомим) вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду автомобіля позивача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, на думку суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко деформується та вільно переміщується під дією мінімального руху чи мінімального зміщення кута нахилу.

Також суд першої інстанції наголосив на тому, що при здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, який змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійснені посадовими особами відповідача, не можна вважати достовірними, оскільки такі вимірювання здійснені без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу. Вимоги відносно визначення габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, закріплені в пп. 2 п. 2 Порядку № 879, який на час розгляду справи є чинним.

Додатково суд першої інстанції зауважив, що здійснення заходів габаритно-вагового контролю зроблено за допомогою ваг автомобільних електронних AR-WIM № 0011094, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 20 травня 2020 року № П40М05904920 зі строком дії до 20 травня 2021 року, яке видане ДП «Київський обласний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Однак у цьому свідоцтві не зазначено та відповідачем не вказано чи можуть ці ваги використовуватися для поосьового зважування у русі і чи враховувався під час зважування сипучий стан вантажу. Також матеріали справи не містять доказів того, що габаритно-ваговий контроль було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях.

Суд першої інстанції також погодився з доводами позивача про неналежне повідомлення ПП «Черкас» про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ПП «Черкас», адже він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Вимоги до габаритно-вагових параметрів транспортних засобів визначені у Правилах дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху).

Згідно з п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до абз.абз. 1, 4 п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879).

Згідно з пп.пп. 2, 4, 6 п. 2 Порядку № 879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.

У відповідності до п. 3, 18, 21 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

У разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з абз.абз. 14-16 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи: за перевищення встановлених габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 % при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зміст виявленого Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області порушення, за яке Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки до ПП «Черкас» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 8500 грн 00 коп полягає в перевищенні навантаження на строєну вісь, адже нормативно допустиме навантаження становить 24 т, в той час фактичне навантаження становило 25,11 т.

Перевищення інших габаритно-вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху, виявлено не було.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, ПП «Черкас» вказувало на те, що заходи габаритно-вагового контролю були проведені з порушеннями установленого порядку, які призвели до неправильного визначення фактичного навантаження на вісі транспортного засобу. Зокрема, позивач наголошує на тому, що зважування проведене без застосування методики, затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Доводи позивача щодо необхідності вимірювання (зважування) фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу саме згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, ґрунтуються на положеннях пп. 2 п. 2 Порядку № 879.

Заперечення відповідача проти таких доводів ПП «Черкас» полягають в тому, що на цей час Порядок № 879 не містить в собі норм права, які б вказували на необхідність застосування такої методики. Додатково Укртрансбезпека просить врахувати, що положеннями п. 19 Порядку № 879 дійсно було передбачено проведення габаритно-вагового контролю згідно з методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, однак відповідну норму було виключено постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671.

Таким чином доводи і заперечення сторін щодо необхідності застосування методики під час габаритно-вагового контролю обґрунтовані з посилання на різні норми Порядок № 879, у зв`язку з чим колегія суддів вважає необхідним першочергово дослідити предмет правового регулювання кожної з цих норм, а також вплив виключення п. 19 Порядку № 879 на можливість застосування у спірних правовідносинах п. 2 цього ж Порядку.

Як раніше зазначалося, згідно з пп. 2 п. 2 Порядку № 879 у редакції, чинній станом на 20 серпня 2020 року, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

У свою чергу положеннями п. 19 Порядку № 879 у редакції, що діяла починаючи з 06 червня 2013 року, було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку. Однак постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 зазначений пункт було виключено з Порядку № 879.

Таким чином, на час проведення рейдової перевірки та здійснення заходів габаритно-вагового контролю транспортного засобу ПП «Черкас», п. 19 дійсно був виключений із Порядку № 879. Водночас необхідність проведення вимірювання (зважування) саме із застосуванням методики була передбачена й іншою нормою, а саме - пп. 2 п. 2 Порядку № 879.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що предмет правового регулювання п. 19 Порядку № 879 був значно ширшим у порівнянні з предметом правового регулювання пп. 2 п. 2 Порядку № 879.

Так, п. 19 Порядку № 879 передбачав, що Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку, саме під час проведення габаритно-вагового контролю.

У свою чергу габаритно-ваговий контроль, згідно з пп. 4 п. 2 Порядку № 879, це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху габаритно-ваговий контроль включає перевірку габаритів (ширини, висоти від поверхні дороги, довжини), виступу вантажу за задній габарит транспортного засобу, фактичної маси, навантаження на одиночну, здвоєні та строєні осі.

За змістом п. 19 Порядку № 879 відповідна методика повинна була визначати порядок проведення перевірки кожного з показників габаритно-вагових параметрів, визначених п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Натомість пп. 2 п. 2 Порядку № 879 вказує на необхідність використання відповідної методики в процесі визначення тільки двох габаритно-вагових параметрів: фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Відтак, предмет правового регулювання пп. 2 п. 2 Порядку № 879 лише частково охоплює предмет правового регулювання п. 19 Порядку № 879.

Скасування норми права, яка вказувала на необхідність застосування методики під час здійснення заходів габаритно-вагового контролю в цілому (п. 19 Порядку № 879), не скасовує обов`язку застосовувати відповідну методику під час здійснення окремих заходів такого контролю - визначення маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, за умови, що пп. 2 п. 2 Порядку № 879 залишався чинними.

Колегія суддів наголошує на тому, що п. 19 Порядку № 879 був виключений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 (за три роки до здійснення габаритно-вагового контролю у відношенні транспортного засобу позивача), однак пп. 2 п. 2 Порядку № 879 залишався чинним на час виникнення спірних правовідносин і був обов`язковим до виконання Укртрансбезпекою та її територіальними органами в ході рейдової перевірки і розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Суд першої інстанції встановив та відповідач в апеляційній скарзі підтвердив факт визначення фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу транспортного засобу ПП «Черкас» на основі показників технічного засобу без застосування відповідної методики.

Вирішуючи питання про вплив зазначеної обставини на законність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу колегія суддів враховує, що за змістом пп. 2 п. 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу є процесом, який включає встановлення показників вимірювального (зважувального) обладнання та застосування методики. Одних лише показників вимірювального (зважувального) обладнання, за змістом пп. 2 п. 2 Порядку № 879, недостатньо для вимірювання (зважування) фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу для цілей перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів також враховує доводи позивача про необхідність врахування особливостей вантажу, що перевозився під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно з товарно-транспортною накладною від 19 серпня 2020 року № 30 ПП «Черкас» здійснювало перевезення пшениці, яка є подільним сипучим вантажем, який має здатність зміщуватися в процесі руху транспортного засобу, що призводить до зміни навантаження на кожну окрему вісь протягом усього маршруту перевезення.

Дослідивши матеріали, складені Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області в ході заходів контролю за дотриманням встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу ПП «Черкас», колегія суддів встановила, що транспортний засіб позивача складається з п`яти осей, двох одиничних та однієї строєної осі.

Фактична маса транспортного засобу позивача, при нормативно допустимій масі в 44 тон, становить 43,33 тони.

Навантаження на кожну окрему вісь транспортного засобу, при нормативно допустимому навантаженні в 11 тон, становить 7,24 тон, 10,98 тон, 8,48 тон, 8,39 тон, 8,24 тон.

Натомість навантаження на строєну вісь транспортного засобу, при нормативно допустимому навантаженні в 24 тони, становить 25,11 тон.

Таким чином, фактична маса транспортного засобу ПП «Черкас» та навантаження на кожну окрему його вісь не перевищують граничних норм, встановлених п. 22.5 Правил дорожнього руху. Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області встановлено перевищення навантаження саме на строєну вісь транспортного засобу.

За вказаних обставин колегія суддів вважає необхідним дослідити також порядок визначення навантаження на строєні осі транспортних засобів.

Відповідно до п. 14 Порядку № 879 наказом Міністерства інфраструктури України від 28 липня 2016 року № 255 було затверджено Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги).

Згідно з п. 9 розділу ІІ, п. 3 розділу ІІІ Вимог вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування в русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Таким чином зазначеним нормативно-правовим актом передбачено саме поосьове зважування, однак не визначено порядок навантаження на здвоєні осі та строєні осі.

За наслідками габаритно-вагового контролю Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області складено талон та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, у яких також зазначено відомості про навантаження на кожну окрему вісь транспортного засобу позивача.

Натомість навантаження на строєну вісь було визначене шляхом сумування показників навантаження на осі третю, четверту та п`яту, тобто у математичний спосіб, а не шляхом зважування.

Разом з тим правове підґрунтя для здійснення розрахунку навантаження на строєну вісь у такий спосіб - відсутнє.

Так, способи і порядок визначення навантаження на строєну ось на основі даних про навантаження на кожну окрему ось Порядком № 879 не визначені.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, яка атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію № 02-84-08 (посилання на методику http://www.asmap.org.ua/info/met_vv.pdf).

Разом з тим зазначена методика не встановлює способів визначення навантаження на здвоєну / строєні осі. Визначення такого навантаження не є предметом її правового регулювання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідач під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій не довів обґрунтованості свого рішення, зокрема, не довів правильності визначення навантаження на строєну вісь транспортного засобу позивача в умовах відсутності методики, яка б визначала особливості врахування показників вимірювального (зважувального) обладнання у разі визначення навантаження на кожну вісь окремо, а не на строєну вісь в цілому, а також у разі перевезення подільного вантажу, що має властивість зміщуватися в процесі руху транспортного засобу.

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що за правилами пп. 2 п. 2 Порядку № 879 процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь або осі транспортного засобу повинен проводитися згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що відповідачем не доведено факт визначення навантаження на строєну вісь транспортного засобу у відповідності до вимог закону та, відповідно, факт перевищення ПП «Черкас» габаритно-вагових параметрів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29 вересня 2020 року № 220374.

Укртрансбезпека в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування рішення суду від 06 жовтня 2021 року посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16, від 02 серпня 2018 року у справі № 820/1420/17, від 29 січня 2020 року у справі № 814/1460/16.

Разом з тим висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16, полягають в тому, що результати габаритно-вагового контролю транспортного засобу вказують на перевищення нормативно допустимих вагових обмежень більш ніж на 2 %, тому для руху такого транспортного засобу повинен бути відповідний дозвіл. Такого дозволу у товариства немає, тому відповідач мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Стосовно доводів позивача, викладених в касаційній скарзі, Верховний Суд зазначив, що пересувна автомобільна вага (якою зважували транспортний засіб товариства) пройшла повірку на відповідність державним стандартам, свідченням чого є видане ДП «Укрметртестстандарт» свідоцтво від 04 липня 2016 року.

Висновків щодо достовірності результатів зважування з огляду на відсутність відповідної методики постанова Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16 не містить.

У межах справи № 820/1420/17 судом розглядалися позовні вимоги, що є відмінними від позовних вимог, заявлених ПП «Черкас», а саме - про визнання протиправним та скасування розрахунку № 81/17 від 26 лютого 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Крім того в подальшому Верховним Судом було сформовано правову позицію, згідно з якою спори щодо оскарження розрахунку плати за проїзд транспортних засобів автомобільними дорогами не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Зазначена правова позиція викладена у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 814/1460/16, від 23 квітня 2020 року у справі № 814/748/17, від 30 липня 2020 року у справі № 814/833/17.

У свою чергу постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 814/1460/16 було скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій та в частині вимог про визнання протиправними і скасування постанов про накладення адміністративного штрафу за перевищення габаритно-вагових параметрів справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що суди належним чином не перевірили доводи позивача про те, що транспортні засоби, які зважувались, є контейнеровозами, для яких Правилами дорожнього руху встановлені зовсім інші нормативні вагові параметри, ніж зазначені в актах.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на постанови Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16, від 02 серпня 2018 року у справі № 820/1420/17, від 29 січня 2020 року у справі № 814/1460/16 як на судові рішення, в яких викладено правові висновки щодо застосування норм права, що є обов`язковими для врахування під час розгляду і вирішення цього спору.

Додатково колегія суддів враховує, що питання щодо необхідності затвердження методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі були предметом дослідження також в інших постановах Верховного Суду (посилання на які відсутні в апеляційній скарзі), зокрема у постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 420/3371/21.

Правова позиція Верховного Суду в цій справі грунтується на тому, що постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671 було скасовано п. 19 Порядку № 879, в якому було вказано про те, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Разом з тим в межах зазначеної справи судом касаційної інстанції не здійснювався аналіз положень пп. 2 п. 2 Порядку № 879, адже касаційний перегляд здійснювався в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Правової позиції Верховного Суду щодо застосування особливостей застосування пп. 2 п. 2 Порядку № 879 в подібних правовідносинах судом апеляційної інстанції не встановлено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується також на тому, що відповідачем було порушено порядок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме - не повідомлено ПП «Черкас» про час та місце її розгляду.

Особливості розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт визначені у розділі в Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно з п.п. 25-27 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається посадовою особою органу державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Зазначені норми Порядку № 1567 у своїй сукупності вказують на те, що розгляд справи може здійснюватися без участі уповноваженої особи суб`єкта господарювання, однак за умови належного повідомлення такої особи час і місце розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено та відповідачем не заперечується, що листом від 15 вересня 2020 року № 70223/18-1/24-20 на адресу ПП «Черкас» було направлено повідомлення про розгляд справи, призначений на 29 вересня 2020 року на період з 09:30 до 16:00 год в приміщенні Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за адресою: м. Київ, просп. Науки, 57 (2й поверх, каб. 10).

Разом з тим ПП «Черкас» отримало вказане повідомлення лише 02 жовтня 2020 року, тобто вже після закінчення розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесення оскаржуваної постанови. Зазначена обставина підтверджується копією конверту зі штрих-кодом 042 та витягом з веб-порталу АТ «Укрпошта» щодо результатів пошуку поштового відправлення за вказаним штрих-кодом.

Укртрансбезпеки в апеляційній скарзі наголошує на тому, що свідоме ухилення ПП «Черкас» від отримання поштового відправлення не може свідчити про порушення порядку розгляду справи і бути підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Відповідач наголошує на тому, що згідно з відомостями з веб-порталу АТ «Укрпошта» поштове відправлення не було вручене адресату під час доставки 29 вересня 2022 року.

Надаючи правову оцінку зазначеним доводам скаржника колегія суддів виходить з того, що навіть за умови вручення позивачу поштового відправлення під час його доставки 29 вересня 2022 року - тобто в день розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, були б відсутні підстави вважати ПП «Черкас» таким, що належним чином повідомлене про розгляд вказаної справи.

Порушення Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки вимог п. 26 Порядку № 1567 є додатковою підставою для визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 29 вересня 2020 року № 220374.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог ПП «Черкас».

Доводи апеляційної скарги Укртрансбезпеки не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, та не можуть бути підставою для його скасування.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Укртрансбезпека залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 268, 272, 287, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька