Справа № 120/19161/21-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 червня 2022 р. Справа №120/19161/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

23.12.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області про:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області за №42 від 01.10.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу на посаді зі шкідливими умовами праці за Списком №2, повний робочий день, за професією «огранувальник алмазів у діаманти» періоди роботи на Вінницькому заводі «Кристал» 25.07.1986 по 23.03.1987 та 01.08.1989 по 01.12.2006 і призначити пенсію за віком на пільгових умовах з дати звернення до Пенсійного фонду - 27.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що Позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення їй пільгової пенсії відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області за №342 від 01.10.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав відсутності необхідного для призначення пенсії страхового стажу на момент звернення до пенсійного фонду.

З діями Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №342 від 01.10.2021 Позивач не згодна, а тому звернулась до суду з цим позовом на захист своїх прав.

Ухвалою суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

19.01.2022 до суду надійшли відзиви відповідачів аналогічного змісту, в яких останні просить суд відмовити у задоволенні позову.

Як зазначає відповідач, у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 за спірний період, а саме з 25.07.1986 по 03.01.1987 в записі про прийняття на роботу наявне виправлення в даті прийняття, що порушує норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58.

Будь-яких доказів на підтвердження спірного періоду ОСОБА_1 на момент звернення, а саме 27.09.2021 при зверненні до органів Пенсійного фонду не надавала.

Проте, до матеріалів, доданих до позовної заяви, долучено довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній датована 05.10.2021, а отже не могла бути врахована під час розгляду заяви та прийняття рішення про відмову про призначення пенсії від 01.10.2021.

З огляду на наведене, та враховуючи той факт, що позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області належними позовними вимогами має бути визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та зобов`язання зарахувати стаж та призначити пенсію Головного управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивачка, ОСОБА_1 , пропрацювала на Вінницькому заводі «Кристал» з 25.07.1986 по 01.12.2006 - 20 років 4 місяця 6 днів. З них на виробництві «оброблення металу» без використання робототехніки за професією «огранувальник алмазів у діаманти» - 18 років 10 місяців 22 дні.

Страховий стаж на день звернення до Пенсійного фонду складає 28 років 5 місяців 9 днів. Про зазначене свідчить трудова книжка НОМЕР_1 в якій вказано, що ОСОБА_1 : навчалася в СПТУ-22 с 01.09.1985 по 25.07.1986; 25.07.1986 прийнята гранувальника алмазів у діаманти по 3 тарифно-кваліфікаційному розряду на УЛУ-318; 03.01.1987 переведена в цех №2; 23.03.1987 переведена комірником цеха №4; 10.05.1989 переведена на нові умови оплати праці комірником цеху №4; 01.08.1989 переведена гранувальника алмазів у діаманти по 3 розряду в цех №4; 01.11.1989 присвоєно 4 розряд гранувальника алмазів у діаманти цеху №4; 01.12.2006 звільнено за угодою сторін з Вінницького заводу «Кристал» п.1 ст.36 КЗОТ України.

27.09.2021, вважаючи, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачених ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення їй пільгової пенсії відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, оскільки з 25.07.1986 по 01.12.2006 вона понад 18 років пропрацювала на Державному підприємстві «Вінницький завод «Кристал» на посаді «гранувальник алмазів у діаманти» в виробництві «оброблення металу» без використання робототехніки, яка відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці, згідно Списку №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №342 від 01.10.2021 ОСОБА_1 було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки її страховий стаж на момент звернення до пенсійного фонду складає 28 років 5 місяців 9 днів. Він не відповідає, на думку пенсійного фонду, необхідному розміру страхового стажу передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме 35 років. Окрім цього, зазначено що для визначення права на пенсію на пільгових умовах та вірного розрахунку пільгового стажу необхідно долучити довідку підприємства, що уточнює особливий характер умов праці, перебування у відпусках без збереження заробітної плати та витяг з наказу про атестацію робочих місць.

З діями Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №342 від 01.10.2021 Позивач не згодна, вважає їх протиправними, тобто таким, що не відповідають Конституції України, Законам України «Про пенсійне забезпечення», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та порушують її конституційне право на пенсійне забезпечення, а тому звернулась до суду з цим позовом на захист своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з Європейською соціальною хартією (переглянута) від 03 травня 1996 року, що ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V та набрала чинності для України з 01 лютого 2007 року (далі Хартія), кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Оцінюючи доводи позивачки суд насамперед зауважує, що оскаржуване рішення приймалось відповідачем на підставі вимог Закону № 1058-IV і позивачці відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком саме у відповідності до цього Закону.

Тому, посилання представника позивача на положення Закону № 1788-XII суд вважає помилковими та при вирішення справи до уваги не бере.

При цьому суд зауважує, що відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону №1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року №2148-VIII (далі Закон №2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017, є чинним на сьогодні та неконституційним не визнавався.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону №1058-IV, Законом №2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону №1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону №2148-VIII питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках №1 та №2, регулюються положеннями Закону №1058-IV.

Це підтверджується й тим, що до прийняття Закону № 2148-VIII пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV мав іншу редакцію, а саме такого змісту: "Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення"".

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону №1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ).

З прийняттям Закону №2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність в позивачки відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Як видно з позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивачка обґрунтовує незаконність відмови відповідача у призначенні пільгової пенсії. наявністю у неї достатнього стажу для призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивачка звернулась до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком № 2.

У силу вимог абзацу 1 пункту другого частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 53 роки з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім-тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим-двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим першої статті 26 цього Закону: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що жінки, які народилися до 31 березня 1968 року, мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 в період з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року після досягнення 53 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Якщо ж необхідний пільговий стаж відсутній, але становить не менше 5 років на роботах з шкідливими і важкими умовами праці по Списку № 2, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах призначається жінкам із зменшенням загального пенсійного віку (60 років) на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Тобто, якщо жінка народилася у період до 31 березня 1968 року, має загальний трудовий стаж не менше 23 років та пільговий стаж роботи 6 років пенсія за віком на пільгових умовах призначається їй в разі досягнення 57 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок № 383).

Пунктом 1 цього Порядку визначено, що він регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону № 1788-XII.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 (приклади у додатках 1, 2).

Зміст наведених норм права свідчить про те, що право на пільгову пенсію мають особи, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, чинними у період такої роботи. При цьому для зарахування періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2 у період до 21 серпня 1992 року необхідне підтвердження документами відповідних умов праці, а за період після 21 серпня 1992 року підтвердження результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 КЗпП України, ст. 62 Закону № 1788-XII та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 у справі №367/945/17 та від 27.04.2020 у справі №367/4230/17.

Суд зазначає, що згідно з трудовою книжкою позивача НОМЕР_1 , позивач пропрацювала на Вінницькому заводі «Кристал» з 25.07.1986 по 01.12.2006 - 20 років 4 місяця 6 днів. З них на виробництві «оброблення металу» без використання робототехніки за професією «огранувальник алмазів у діаманти» - 18 років 10 місяців 22 дні.

Страховий стаж на день звернення до Пенсійного фонду складає 28 років 5 місяців 9 днів. Про зазначене свідчить трудова книжка НОМЕР_1 в якій вказано, що ОСОБА_1 : навчалася в СПТУ-22 с 01.09.1985 по 25.07.1986; 25.07.1986 прийнята гранувальника алмазів у діаманти по 3 тарифно-кваліфікаційному розряду на УЛУ-318; 03.01.1987 переведена в цех №2.; 23.03.1987 переведена комірником цеха №4; 10.05.1989 переведена на нові умови оплати праці комірником цеху №4; 01.08.1989 переведена гранувальника алмазів у діаманти по 3 розряду в цех №4; 01.11.1989 присвоєно 4 розряд гранувальника алмазів у діаманти цеху №4; 01.12.2006 звільнено за угодою сторін з Вінницького заводу «Кристал» п.1 ст.36 КЗОТ України.

Разом з тим, в трудовій книжці за спірний період, а саме, з 25.07.1986 по 03.01.1987 в записі про прийняття на роботу наявне виправлення в даті прийняття, що порушує норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58.

Будь-яких доказів на підтвердження спірного періоду ОСОБА_1 на момент звернення 27.09.2021 при зверненні до органів Пенсійного фонду не надавала.

Проте, до матеріалів, доданих до позовної заяви, долучено довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній датована 05.10.2021.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 в справі №593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

З огляду на наведене та враховуючи той факт, що позивач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області, позовні вимоги щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області підлягають задоволенню.

Разом з тим, беручи до уваги встановлені обставини справи та надані сторонами докази, за результатами вирішення цього спору суд не знаходить достатніх правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах.

Як зазначено у пп.5.1. п.5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року №16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп.3.2 п.3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України" (заява № 63566/00), суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше він не виконує свої зобов`язання щодо п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (параграф 25).

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині 2 статті 2 КАС України.

Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не була надана оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково, а саме у спосіб:

- визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №42 від 01.10.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління пенсійного фонду у Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу на посаді зі шкідливими умовами праці за Списком №2, повний робочий день, за професією «огранувальник алмазів у діаманти» періоди роботи на Вінницькому заводі «Кристал» 25.07.1986 по 23.03.1987 та 01.08.1989 по 01.12.2006, з урахуванням висновків зроблених судом у цьому рішенні;

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №42 від 01.10.2021 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду у Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за роботу на посаді зі шкідливими умовами праці за Списком №2, повний робочий день, за професією «огранувальник алмазів у діаманти» періоди роботи на Вінницькому заводі «Кристал» 25.07.1986 по 23.03.1987 та 01.08.1989 по 01.12.2006, з урахуванням висновків зроблених судом у цьому рішенні, з 27.09.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 302,66 грн (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 302,66 грн (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач 1- Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, Код ),

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005, Код ).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя

Секретар