Справа № 480/14136/21
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач 2), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період роботи з 27 травня 1996 року по 01 вересня 2016 року в КСП імені Калініна, яке в подальшому реорганізовано в ТОВ «ДЕСНА»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 червня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, з урахуванням висновків суду.
Ухвалою суду від 24.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач 1 у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 позовні вимоги не визнав, зазначивши, що у відповідності до пп.2 п.2 ст. 114 розділу XIVІ «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058 (зі змінами 2148), право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - Список №2) і за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Страховий стаж позивача на дату звернення складає 33 роки 8 місяців, пільговий стаж позивача відсутній. За наданими документами до страхового стажу позивача зараховано всі періоди. До пільгового стажу не зараховано період з 29.05.1996 по 01.09.2016, оскільки згідно наданих документів, а також акту зустрічної перевірки, повна зайнятість заявника на посаді електрозварника ручного зварювання не підтверджена. Для зарахування до пільгового стажу періоду з 29.05.1996 по 01.09.2016, необхідно надати документи, які підтверджують саме характер зайнятості на посаді електрозварника ручного зварювання.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 27 травня 1996 року по 10 лютого 2000 року працював на посаді електрозварника. У 2000 році КСП ім. Калініна було реорганізовано в ТОВ «Десна». Так, з 10 лютого 2000 року по 01 вересня 2016 року позивач продовжив працювати вже в ТОВ «ДЕСНА» на посаді електрозварника, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 (а.с. 14-17).
Листом Державного архіву Сумської області № Б-41 від 16 квітня 2021 року надано архівний витяг з Протоколу №4 засідання правління КСП ім. Калініна про відповідність ОСОБА_1 посаді електрозварника четвертого розряду (а.с. 18, 19).
18 липня 1992 року колгосп ім. Калініна було реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство-асоціацію пайовиків ім. Калініна. 10 лютого 2000 року Колективне сільськогосподарське підприємство пайовиків ім. Калініна було реорганізовано в ТОВ «ДЕСНА», що підтверджується довідкою ТОВ «Десна» №06/пф від 02 березня 2021 року (а.с. 20).
Після реорганізації колгоспу ім. Калініна в КСП ім. Калініна позивач продовжував працювати на посаді електрозварника ручного зварювання у період із 19 липня 1992 року по 10 лютого 2000 року, що підтверджується довідкою ТОВ «Десна» №08/пф від 02 березня 2021 року (а.с. 21).
У подальшому, починаючи з 11 лютого 2000 року ОСОБА_1 продовжував працювати на посаді електрозварника ручного зварювання в ТОВ «ДЕСНА» на МТП (с. Обтове), що підтверджується довідкою ТОВ «ДЕСНА» №09/пф від 02 березня 2021 року (а.с. 22).
За час роботи в КСП ім. Калініна та ТОВ «ДЕСНА» вказаними підприємствами проводилась атестація робочих місць за умовами праці, що підтверджується рішенням правління КСП ім. Калініна від 08 червня 1999 року (протокол №12), протоколом від 14 червня 1999 року, рішенням правління КСП ім. Калініна (протокол №13) від 16 червня 1999 року з картою умов праці, наказом ТОВ «ДЕСНА» № 46-А від 01 червня 2004 року, наказом ТОВ «ДЕСНА» №48-А від 15 червня 2004 року з картою умов праці, наказом ТОВ «ДЕСНА» №176/6 від 10 червня 2009 року з додатками, а саме актом, протоколом від 12 червня 2009 року, додатком до протоколу №1, наказом ТОВ «ДЕСНА» №18а від 15 червня 2009 року з додатками, а саме протоколом №1 від 15 червня 2009 року, картою умов праці, наказом ТОВ «ДЕСНА» №12/5 від 12 травня 2014 року, наказом ТОВ «ДЕСНА» №14/5 від 13 червня 2014 року з додатками, а саме протоколом №1 від 13 червня 2014 року і додатком №1 до протоколу та картою умов праці (а.с. 23-41).
За Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, Розділом XXXIII "Загальні професії" (у всіх галузях господарства) абзацом 14 передбачена посада «електрозварники ручного зварювання».
Трудовий стаж позивача у період з 27 травня 1996 року по 01 вересня 2016 року на посаді електрозварника ручного зварювання, а саме по виконанню робіт по електрозварюванню та різанню вузлів та конструкцій складає 20 років та підтверджується довідкою ТОВ «ДЕСНА» №11/пф від 02 березня 2021 року (а.с. 42).
28.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 66).
Рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області від 04.08.2021 № 61 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 44). В обґрунтування рішення зазначено, що необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список № 2) становить 12 років 6 місяців. Страховий стаж особи становить 33 роки 8 місяців. Пільговий стаж особи становить 0 років 0 місяців. До пільгового стажу не зараховано період з 29.05.1996 по 01.09.2016, оскільки згідно наданих документів, а також акту зустрічної перевірки, повна зайнятість заявника на посаді електрозварника ручного зварювання не підтверджується. Для зарахування до пільгового стажу періоду з 29.05.1996 по 01.09.2016, необхідно надати документи, які підтверджують саме характер зайнятості на посаді електрозварника ручного зварювання.

Листом Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області №1800-0208- 8/40162 від 13 серпня 2021 року, позивачу було повідомлено, що в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах йому відмовлено (а.с. 43).

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні засади державного пенсійного забезпечення визначені в Законі України "Про пенсійне забезпечення" №1877-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі - Закон №1788-ХІІ), який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Порядок та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено в статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1- р/2020 зокрема визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, та вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Відповідно до п. "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, а саме чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-УІ від 28.12.2007 (далі - Закон №1058- VI) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 2. ст. 114 Закону №1058-VІ на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше ЗО років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно із абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-ІV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

За Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461, Розділом XXXIII "Загальні професії" (у всіх галузях господарства) абзацом 14 передбачена посада «електрозварники ручного зварювання».

Застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" ст. 13 Закону №1788-ХІІ регулюється Порядком застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Списки) при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п. 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Проведення атестації робочих місць за умовами праці регулюється Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 №442 (далі - Порядок № 442).

Відповідно до пункту першого Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Пунктом 2 Порядку № 442 визначено, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 442 атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідно до підпункту 4.2 пункту 4 Порядку № 383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Оскільки, саме за результатами атестації робочого місця встановлюється характер умов праці та зайнятості на роботі за Списком №2, то посилання відповідача 2 на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періодів роботи на посаді «електрозварника» в ТОВ «ДЕСНА» з 27 травня 1996 року по 01 вересня 2016 року (на момент звернення із заявою про призначення пенсії) є необґрунтованим.

Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не зарахувавши спірний період роботи до стажу позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, не дотрималося вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому такі дії не можуть відповідати приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги про зобов`язання територіального органу Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, період роботи в ТОВ «ДЕСНА» із 27 травня 1996 року по 01 вересня 2016 року на посаді електрозварника, є обґрунтованими.

У даному випадку станом на день звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії позивач досяг віку 55 років, його загальний трудовий стаж становить більше 30 років, з яких стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, складає понад 12 років 6 місяців, а отже ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Отже, рішенняГоловного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №61 від 04 серпня 2021 року є безпідставним, протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача в іншій частині позовних вимог, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком визначено ГУПФ в Одеській області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.

Тому, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФУ в Одеській області зарахувати до спеціального стажу позивача період роботи з 27 травня 1996 року по 01 вересня 2016 року в КСП імені Калініна, яке в подальшому реорганізовано в ТОВ «ДЕСНА», та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 липня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, з урахуванням висновків суду.

У зв`язку з цим аналогічні позовні вимоги адресовані позивачем до ГУПФУ в Сумській області задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Отже сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Щодо розподілу судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., суд зазначає наступне.

За приписами статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 21.09.2021, укладеного між позивачем та адвокатом Докукіною Т.В. (а.с. 45-46); копію акту наданих послуг від 18.10.2021 (а.с. 49), копії розрахункової квитанцій про оплату до договору про надання правової допомоги від 18.10.2021 № 83/21 (а.с. 50).

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує ту обставину, що справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці. Отже, складення позовної заяви не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, про що свідчать її зміст та обсяг.

З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також значення справи для позивача, суд дійшов висновку про можливість відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04 серпня 2021 року № 61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи з 27 травня 1996 року по 01 вересня 2016 року на посаді електрозварника в КСП імені Калініна, яке в подальшому реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕСНА».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 липня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ідентифікаційний код 20987385) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот) вісім грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко