Справа № 420/4394/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4394/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , до відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області , в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.089.2021 №21151/15-32-09-02.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

Позивач стверджує, що у відповідача були відсутні законні підстави для застосування заходів відповідальності, визначених податковим законодавством, за необладнання ним акцизних складів витратомірами - та рівнемірами-лічильниками.

Так, позивач зазначає, що на час проведення фактичної перевірки, він перебував на етапі виконання необхідних умов, передбачених національним законодавством, що передують і є необхідними для здійснення реалізації пального, придбання та саму реалізацію не здійснював.

Зокрема, він зареєструвався платником акцизного податку, зареєстрував акцизний склад, відповідні лічильники, уклав договір на їх установку, отримав ліцензію. Тобто він здійснив всі необхідні дії, що передують реалізації пального. При цьому позивач стверджує, що у періоді, який перевірявся контролюючим органом, він фактично ще не проводив свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення, змішування, розливу, навантаження розвантаження, зберігання та реалізації пального. Перше постачання та реалізація пального відбулися вже після проведення перевірки.

Таким чином, на думку позивача, оскільки законодавець поставив притягнення платника до відповідальності за необладнання акцизних складів витратомірами - та рівнемірами-лічильниками у залежність від здійснення реалізації пального з акцизного складу, відповідач протиправно притягнув його до відповідальності.

Якдодатковий аргумент про протиправність спірного рішення, позивач висуває також твердження, що паливороздавальні колонки на його акцизному складі виконують функцію витратомірів-лічильників, що спростовує висновки відповідача про відсутність витратомірів-лічильників на колонках даного акцизного склада та свідчить про протиправність нарахування йому штрафу.

Крім того, позивач оскаржує спірне рішення з підстав порушення процедури його винесення.

Так, позивач вважає, що у відповідача не було підстав для проведення фактичної перевірки. Зокрема, у наказі про її проведення відсутня інформація про можливе порушення платником податків вимог законодавства. Відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки.

Також позивач вказував на неналежне оформлення результатів перевірки. Відповідач всупереч нормам чинного законодавства не надіслав позивачу примірник акту перевірки. Тому, на думку позивача, акт перевірки є неналежно оформленим та не може вважатися законною підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Спірне рішення, як зазначає позивач, підписане неуповноваженою особою.

Всі ці фактори у своїй сукупності, на думку позивача, вказують на протиправність податкового повідомлення-рішення, яке відповідач виніс за результатами незаконно призначеної перевірки.

(б) Позиція відповідача

11.05.2022 відповідач до суду надав відзив на адміністративний позов, в якому заперечував проти позовних вимог, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування відзиву відповідач зазначав, що позивач зареєстрував в Єдиному державному реєстрі витратомірів та рівномірів - лічильників рівня пального у резервуарі на АЗС рівнеміри-лічильники у кількості 4 шт. відповідно до кількості введених в експлуатацію резервуарів пального та витратоміри лічильники (паливно-роздавальні колонки) на місці відпуску пального наливом у кількості 2 шт.

Проте перевіркою встановлений факт необладнання позивачем на акцизному складі введених в експлуатацію резервуарів пального лічильниками, що є порушенням податкового законодавства.

На думку відповідача, позивач помилково ставить у залежність факт здійснення господарської діяльності із самим обладнанням витратомірів та рівнемірів-лічильників. Адже штрафна санкція застосовується саме за факт відсутності та необладнання вказаних лічильників.

Щодо посилання позивача на неналежне вручення акту фактичної перевірки відповідач стверджує, що позивач відмовився від його підписання, про що був складений відповідний акт. Відповідач надсилав позивачу поштою дані документи.

Стосовно посилання позивача на підписання спірного рішення неуповноваженою особою відповідач заперечує даний факт та пояснює, що внаслідок ліквідації відповідач є законним правонаступником податкового органу, від імені якого було підписане спірне рішення.

На аргументи позивача про відсутність підстав для проведення позапланової перевірки відповідач послався на існування такої підстави, а саме - отримання інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування пального. Таким чином, відповідач вважає, що в нього були всі законні підстави для проведенні позапланової перевірки.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

22.04.2022 ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

IV. Обставини, встановлені судом

24.11.2020 позивач уклав договір оренди земельної ділянки з Пужайківською сільською радою Балтського району Одеської області. На орендованій позивачем земельній ділянці у Пужайківській сільській раді розташована належна йому на праві приватної власності автозаправна станція з резервуарами у кількості 4 одиниці та 2 одиницями паливно роздавальними колонками моделі: Nova Славутич, заводський номер 2381 та Nova Славутич, заводський номер НОМЕР_1 .

23.02.2021 позивач уклав договір ANGFOD/230221 з ТОВ «АСТРА НАВІГЕЙШЕН» про встановлення витратомірів-лічильників та оплатив виконання робіт, що підтверджується відповідними банківськими виписками (а.с.66-74).

Листами від 24.03.2021 та від 30.04.2021 ТОВ «АСТРА НАВІГЕЙШЕН» повідомило про затримку виконання завдання отриманого замовлення, оскільки обладнання, яке необхідно встановити, є іноземного виробництва та у зв`язку із запровадженням карантину внаслідок пандемії коронавірусу COVID-2019 не може вчасно здійснити поставку та монтаж обладнання (а.с.113-114).

24.03.2021 позивач зареєструвався платником акцизного податку та розпорядником акцизного складу за адресою: Одеська область, Балтський район, с.Пужайкове, вул. Урожайна, буд.2 (а.с.40-54) .

Позивач зареєстрував в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників і рівнемірів- лічильників рівня пального у резервуарі АЗС рівноміри-лічильники у кількості 4 шт. та витратоміри лічильники (паливно-роздавальні колонки) на місці відпуску пального наливом у кількості 2 шт (а.с.22-23).

Відповідно до декларацій про відповідність №25/04, №15/04-21 та сертифікату відповідності від 12.04.2021 ДП «Харківстандартметрологія» провів роботи з оцінки засобів вимірювальної техніки відповідності вимогам технічного регламенту (а.с.76-84).

14.05.2021 позивач отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, яка діє по 14.05.2026 (а.с.37).

12.05.2021 ДПС України повідомила відповідача про виявлення факів реєстрації акцизних складів без діючої ліцензії у листі ДПС України № 10748/7/99-00-09-02-03-07 та вказувала на необхідність проведення перевірки (а.с.142).

На вимогу ДПС України відповідач склав доповідну записку №250/15-32-09-02-04 від 14.05.2021 щодо проведення фактичної перевірки позивача у відповідності до п.п.80.2.5 ПКУ.

У доповідній записці відповідач повідомляє про те, що у позивача відсутні дозволи для отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та рекомендовано повести фактичну перевірку (а.с.143).

27.05.2021 відповідач видав наказ №3533 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 на підставі п.п.19.1.4 п.19, ст.109, п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК за період з 24.11.2020 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв (а.с.30).

11.06.2021 відповідач за наслідками перевірки склав акт №11285/15-32-09-02 (а.с. 22-24).

В акті фактичної перевірки відповідач встановив наступні правопорушення вчинені позивачем : «Відсутність рівнемірів-лічильників в кожному резервуарі та витратоміри на акцизному складі, чим порушив п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230, п.12, п.18 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень ПКУ, а саме необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі.

14.06.2021 на адресу позивача відповідач направив рекомендаційний лист з повідомленням про вручення (а.с.148).

Відповідно до листа АТ «Укрпошта» від 02.08.2021 адресат не з`явився до ВПЗ для отримання поштового відправлення. Після невдалих спроб вручення дане поштове відправлення було покладене до поштової скриньки (а.с.149).

Одночасно із складенням акту перевірки відповідач склав акт про відмову позивача від ознайомлення, підпису та отримання акту перевірки (а.с.147).

11.06.2021 позивач уклав договір поставки нафтопродуктів №11/06-2021 (а.с.88).

12.06.2021 відбулося перше відвантаження пального на акцизний склад, зареєстровані акцизні накладні (а.с.93-98).

26.06.2021 відбулася перша реалізація пального відповідно до Z-звіту №0001 від 26.06.2021 (а.с.106).

26.08.2021 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення форми «ПС», яким застосував до позивача штрафні санкції у сумі 120 000 грн. на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК та п.128-1 ст.128 ПК за порушення п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК (а.с.25).

V. Джерела права та висновки суду

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення.

Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

Зміст даних спірних правовідносин становить вирішення питання щодо існування законних підстав у відповідача для застосування до позивача штрафних санкцій передбачених податковим кодексом за необладнання витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом.

Для цього перед судом повстають два основні питання, на які необхідно надати відповідь:

- чи має значення для застосування штрафних санкцій фактична реалізація пального платником в періоді, що перевірявся?

- чи були у відповідача законні підстави для проведення перевірки в контексті дотримання встановленої законом процедури проведення перевірки ?

Щодо існування взаємозв`язку між притягненням платника до відповідальності за необладнання акцизних складів витратомірами - та рівнемірами-лічильниками і здійсненням реалізації пального з акцизного складу

Податковий кодекс України (далі ПК) регулює особливості оподаткування деяких підакцизних товарів, а також встановлює контроль та підстави притягнення до відповідальності за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального.

У спірному рішенні , а також в акті перевірки відповідач посилається на порушення позивачем п.п.128-1.1 ст.128-1 ПК.

Відповідно до п.п.128-1.1 ст.128-1 ПК: «Необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового».

Згідно з п.230.1 ст.230 ПК: «Акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку».

Необхідність обладнання акцизних складів вказаними лічильниками передбачена п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК.

Відповідно до п.п. 230.1.2: «Акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі».

В абз. п`ятому п.5 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етиловго, затвердженого постановою КМУ від 24.04.2019 №408 (далі Порядок №408) вказано: «Без реєстрації акцизного складу забороняється здійснення реалізації пального або отримання і реалізація спирту етилового на такому складі».

Згідно з п.6 Порядку №408: « Реєстрація платника акцизного податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочих дні до початку ввезення на митну територію України або до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів (далі - заява), форма якої затверджується Мінфіном.

На підставі заяви, що подається для реєстрації особи як платника акцизного податку, здійснюється одночасно реєстрація акцизних складів такого платника.

З огляду на зміст Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку, затвердженого постановою КМУ від 22.11.2017 №891, основним завданням встановлення та реєстрації відповідних лічильників є передача облікових даних щодо обсягу обігу та залишку пального до контролюючих органів.

Згідно з інструкцією про порядок приймання , транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Мінпалива та енергетики України, Мінекономіки України, Мінтранспорту та зв`язку України, Держкомітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, для вимірювань об`єму нафтопродуктів на АЗС використовуються паливороздавальні колонки та оливороздавальні колонки, що мають відлікові пристрої для індикації ціни, об`єму і вартості виданої дози.

Отже функцією вказаних лічильників є вимірювання об`єму пального, що використовується.

Таким чином, з вказаних вище норм права з урахуванням функції зазначених лічильників можна зробити такий висновок: головною метою обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками є індикація ціни, об`єму вартості виданої дози пального для запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

В свою чергу згідно з ст.231 ПК об`єктом акцизного податку в даному випадку є саме реалізація пального. Відтак - суд робить висновок, що обладнання акцизних складів відповідними лічильниками напряму пов`язане із реалізацією пального, а тому відповідальність, встановлена законодавцем, наступає за реалізацію пального без встановлення відповідного обладнання.

Повертаючись до встановленої хронології подій у цій справі, суд звертає увагу, що відповідач проводив перевірку за період, в якому позивач ще не здійснював реалізацію пального.

Так, на час здійснення перевірки позивач, після укладення договору оренди земельної ділянки, де розташована автозаправна станція, починаючи з лютого 2021 по травень 2021 року почав послідовно виконувати, встановлені законодавством, необхідні умови для отримання права на реалізацію пального у відповідній черговості: зареєструвався платником акцизного податку та розпорядником акцизного складу, зареєстрував витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники, уклав договір на їх встановлення та здійснив оплату, отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним від 14.05.2021.

При цьому суд звертає увагу, що перевірка проводилася за період з 24.11.2020 по 11.06.2021, в той час коли перше відвантаження пального на акцизний склад (12.06.2021) та подальша його реалізація (26.06.2021) відбулися вже після проведення перевірки.

Також суд вважає обґрунтованими посилання позивача на те, що паливороздавальні колонки на його акцизному складі виконували функцію витратомірів-лічильників на час проведення перевірки, оскільки на них є оцінка відповідності.

Адже абз. п`ятий п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК встановлює, що паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, встановлені на акцизних складах, на які є позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені відповідно до законодавства, виконують функції витратомірів-лічильників.

Суд зазначає, що оцінка відповідності паливороздавальних колонок на акцизному складі позивача підтверджується матеріалами справи, а саме: деклараціями та сертифікатом про відповідність.

Незважаючи на те, що на час перевірки резервуари на акцизному складі позивача не були обладнанні належним чином, суд вирішуючи питання правомірності прийняття спірного рішення, вважає, що оскільки позивач в періоді, який перевірявся, не здійснював реалізацію пального, відповідач, застосовуючи до нього штрафні санкції за необладнання акцизного складу витратомірами - та рівнемірами-лічильниками, діяв незаконно.

Щодо дотримання відповідачем законної процедури та існуванні підстав для проведення первірки

Звертаючись до фактів цієї справи, суд встановив, що в наказі про проведення фактичної перевірки відповідач посилається на п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК .

В свою чергу згідно з положеннями п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України: « 80.2. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

«[…] 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального».

З огляду на матеріали справи, наказ був виданий внаслідок повідомлення ДПС України відповідача про виявлення фактів реєстрації акцизних складів без діючої ліцензії у листі № 10748/7/99-00-09-02-03-07, де вказувалось також на необхідність проведення перевірки.

На вимогу ДПС України відповідач склав доповідну записку №250/15-32-09-02-04 від 14.05.2021 щодо проведення фактичної перевірки позивача у відповідності до п.п.80.2.5 ПКУ.

Так, суд погоджується з аргументами позивача, що відповідач в наказі зробив тільки посилання на відповідну норму у ПК, не вказуючи на існування в нього інформації про порушення податкового законодавства позивачем. Проте матеріалами справи підтверджується, що рішення про проведення перевірки відповідач прийняв на підставі повідомлення про виявлення фактів реєстрації акцизних складів без діючої ліцензії.

Щодо посилань позивача на неналежне оформлення результатів перевірки, через ненадсилання позивачу примірника акту перевірки суд застосовує ст.86 ПК, яка регулює оформлення результатів перевірок.

Відповідно до абз.3,4 п.86.5 ст. 86 ПК : «У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки».

В п.86.6 цієї статті вказано: « Відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання».

Впродовж розгляду справи суд встановив, що одночасно із складенням акту перевірки відповідач склав акт про відмову позивача від ознайомлення, підпису та отримання акту перевірки та надіслав їх поштовим відправленням, яке з незалежних від відповідача підстав позивач не отримав. Зокрема, як повідомляє у своєму листі АТ «Укрпошта», після невдалих спроб вручення дане поштове відправлення було покладене до поштової скриньки, за яким адресат не з`являвся.

Суд погоджується з доводами відповідача, що спірне рішення підписала уповноважена на те особа. Посилання позивача на те, що спірне рішення, підписане неуповноваженою особою, не знайшло свого підтвердження. Так, на сторінці офіційного сайту відповідача за посиланням https://od.tax.gov.ua/dfs-u-regioni/golov-upr/kerivnyztvo/778.html в розділі «керівництво» міститься інформація про те, що В.Попов, який підписав спірне рішення, є заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області.

Таким чином, суд вважає те, що незазначення в наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення, в даному випадку не є таким, що тягне за собою протиправність рішення, а інші процедурні порушення перевірки, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження. Проте, суд робить висновок , що податкове повідомлення-рішення є протиправним та належить до скасування через відсутність порушення позивачем податкового законодавства як такого. Відтак позовна вимога позивача належить до задоволення.

VI. Судові витрати

При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1200 (одна тисяча двісті), 00 грн. як за позовну вимогу майнового характеру. Даний факт підтверджується платіжним дорученням від 16.02.2022 (а.с.21).

З урахуванням висновку суду про задоволення позову, а також на підставі ч.1 ст.139 КАС України суд вважає, що судовий збір належить до відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 26.08.2021 №21151/15-32-09-02.

3.Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (; 65044, Одеська обл., м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; 66112, Одеська обл., Балтський район, с. Пужайкове) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у суму 1200 (одна тисяча двісті), 00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО