Справа № 200/8877/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року справа №200/8877/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №200/8877/21 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо не виключення із розрахунку середньої заробітної плати при призначенні щомісячної страхової виплати днів не роботи з поважних причин пов`язаних з простоєм підприємства обумовлених введенням карантину;

- зобов`язати здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати з дня її призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період з 28 березня 2020 року по 12 червня 2020 року та з 18 липня 2020 року по 9 серпня 2020 року в зв`язку із веденням простою на підприємстві, обумовленого введенням карантину на всій території України, як поважну причину.

В обґрунтування позову зазначив, що йому призначено щомісячну страхову виплату за страховим випадком профзахворювання, отриманого 12 січня 2021 року.

Відповідачем при розрахунку суми страхової виплати протиправно не виключено із розрахунку середньої заробітної плати дні, в які позивач фактично не працював з поважних причин мав місце простой на підприємстві, обумовлений запровадженням карантину на всій території України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не виключення із розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 при призначенні щомісячної страхової виплати днів не роботи з поважних причин, пов`язаних з простоєм підприємства ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», обумовлених введенням карантину.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати позивачу з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період з 28 березня 2020 року по 12 червня 2020 року та з 18 липня 2020 року по 9 серпня 2020 року в зв`язку із веденням простою на підприємстві ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», обумовленого введенням карантину на всій території України.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на кількість календарних днів зайнятості в розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин.

При цьому період простою підприємства не є поважною причиною для виключення із розрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати позивача у зв`язку із введенням карантину.

Оскільки підприємством, на якому працював позивач, була нарахована заробітна плата в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу), на яку нарахований єдиний внесок, такий період ураховано для розрахунку середньомісячної заробітної плати позивача.

Отже, відповідачем правомірно не виключено період простою із розрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 4 грудня 2002 року працював у відокремленому підрозділі «Шахта «Котляревська» Державного підприємства «Селидіввугілля» за посадою гірничий робітник очисного забою з повним робочим днем під землею.

3 грудня 2020 року позивача звільнено за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я (з виплатою допомоги як пенсіонеру), згідно до наказу №1458к від 04 грудня 2020 року (а.с. 25-28).

Згідно з актом розслідування Головного управління Держпраці від 12 січня 2021 року причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , воно виникло за обставин, зокрема, тривалої роботи в умовах важкої праці, вимушеної робочої пози у лавах та запиленості повітря робочої зони ГРОЗ, яка перевищувала санітарно-гігієнічні нормативи.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 21 січня 2021 року позивачу встановлено третя група інвалідності, 65 % втрати працездатності внаслідок професійного захворювання з 21 січня 2021 року безстроково.

З 21 січня 2021 року потерпілому ОСОБА_1 призначено щомісячну грошову виплату безстроково в розмірі 8902,71 грн., що підтверджується копією постанови Новогродівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 12 лютого 2020 року №0534/2496/2496/3 (а.с. 36).

На звернення позивача від 30 квітня 2021 року відповідач листом від 17 травня 2021 року №31.01-07/517 повідомив про розрахунок середньомісячної та середньоденної заробітної плати позивача, яка урахована при обрахунку щомісячної страхової виплати.

Так, для розрахунку середньомісячної заробітної плати було враховано період, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, а саме з 1 грудня 2019 року по 30 листопада 2020 рік, виходячи із середньої заробітної плати, що передувала професійному захворюванню, отриманому 12 січня 2021 року на ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

11 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про виключення із розрахунку середнього заробітку періодів днів простою, за яких він фактично не працював з поважних причин, а саме періодів простою на підприємстві, обумовленого введенням простою з 28 березня 2020 року по 12 червня 2020 року та з 18 липня 2020 року по 9 серпня 2020 року в зв`язку із запровадженням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Листом від 25 червня 2021 року №31.03.-21/626 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав виключення із розрахункового періоду днів невиходу на роботу з причин простою підприємства, оскільки за такі періоди підприємством ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» була нарахована заробітна плата в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу), на яку нарахований єдиний внесок.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що простій на підприємстві ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» було запроваджено внаслідок невідкладних заходів впливу невідворотної сили, спричиненої введенням на всій території України карантину, тому період простою підприємства може бути визнаний поважною причиною при розрахунку середньої заробітної плати та виключений з розрахункового періоду.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105) загальнообов`язкове державне соціальне страхування - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою.

Страхові випадки:

- за соціальним страхуванням від нещасних випадків - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці;

- за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг;

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 35 Закону №1105 страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (…)

На підставі частини першої статті 36 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Як визначено частиною сьомою статті 36 Закону №1105 страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону №1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Згідно частини дев`ятої статті 42 закону №1105 середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджений постановою КМУ від 26 вересня 2001 року №1266 (далі Порядок №1266).

Як визначено пунктом 3 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку (…)

Відповідно до пункту 14 Порядку №1266 (…) у разі коли у розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата у зв`язку з:

поважною причиною, - такий місяць (місяці) виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 11 (або на меншу кількість) місяців;

причиною, не віднесеною цим Порядком до поважної, - такий місяць не виключається з розрахункового періоду, тобто сума коефіцієнтів за розрахунковий період ділиться на 12 або на кількість місяців у конкретному розрахунковому періоді.

На підставі пункту 16 Порядку №1266 якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці.

За приписами пункту 31 Порядку № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, суми виплат, які отримувала застрахована особа, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення страхових виплат.

Проте Законом №1105 та Порядком №1266 встановлено, що при наявності поважних причин, з яких особа не працювала, період може бути виключений із розрахункового періоду.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 фактично не працював на підприємстві з підстав введення на ВП «Шахта «Котляревська» простою (карантину) з метою запобігання поширенню короновірусу COVID-19 у періоди з 28 березня 2020 року по 12 червня 2020 року та з 18 липня 2020 року по 09 серпня 2020 року (а.с. 57-65, 21).

В наказах про встановлення простою визначено, що дні невиходу на роботу з причини простою підприємства, робітникам шахти «Котляревська» вважати вимушеним невиходом на роботу і оплачувати в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу).

Позивач вважає, що він у вказані періоди не працював з поважних причин, а саме в зв`язку з введенням карантину з метою запобігання поширенню короновірусу COVID-19 на всій території України.

Відповідач вважає, що ним правильно включені ці періоди до розрахунку щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 .

Між тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк дії якого неодноразово продовжено, та на час розгляду справи судом першої інстанції не припинено.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2020 року №1645-ІІІ карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.

У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них, підстави та порядок обов`язкової самоізоляції, перебування особи в обсерваторі (обсервації), госпіталізації до тимчасових закладів охорони здоров`я (спеціалізованих шпиталів).

Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби.

На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. (…)

Таким чином, підприємство ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» в зв`язку з запровадженням карантину на всій території України встановило простій, який є для позивача вимушеним невиходом на роботу.

Тобто позивач не відпрацював певний період на шахті не з власного бажання, а в зв`язку з рішенням адміністрації підприємства встановити простій, що є поважною причиною, внаслідок якої місяці спірного розрахункового періоду вважаються такими, в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, та повинні бути виключені з розрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати.

Суд не приймає доводи апелянта про неможливість виключення з розрахункового періоду час простою, оскільки в цей період підприємством нараховувалася позивачу заробітна плата в розмірі 2/3 тарифної ставки та на яку нарахований єдиний внесок, - оскільки нормативними актами не визначено обмеження щодо неможливості виключення певного періоду роботи застрахованої особи з розрахункового періоду, в якому вона не працювала з поважних причин, з підстав отримання застрахованою особою в цей період заробітної плати.

При цьому пунктом 3 Порядку №1266 чітко зазначено, що місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин, виключаються з розрахункового періоду.

Пункт 14 Порядку №1266 до спірних правовідносин не застосовується, оскільки він передбачає випадки, коли в розрахунковому періоді є місяць (місяці), в якому повністю відсутня заробітна плата.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо не виключення із розрахунку середньої заробітної плати ОСОБА_1 при призначенні щомісячної страхової виплати днів не роботи з поважних причин, пов`язаних з простоєм підприємства ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», обумовлених введенням карантину, та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати позивачу з дня призначення, виключивши із обрахункового періоду при розрахунку середньої заробітної плати період з 28 березня 2020 року по 12 червня 2020 року та з 18 липня 2020 року по 9 серпня 2020 року в зв`язку із веденням простою на підприємстві ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», обумовленого введенням карантину на всій території України.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктами 3 та 8 частини шостої статі 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №200/8877/21 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі №200/8877/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 23 червня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 червня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв