Справа № 320/5630/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5630/18
УХВАЛА

21 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Василенка Я.М. та суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В., перевіривши апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Експансія» звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо відмови ТОВ «Експансія» у поверненні надлишково сплачених коштів Сімферопільської філії ТОВ «Експансія» з податку на прибуток у розмірі 101126,75 грн. та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 205 000,00 грн. протиправними;

- зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби повернути ТОВ «Експансія» надлишково сплачені кошти з податку на прибуток у розмірі 101 126,75 грн., шляхом перерахування на інтегровану картку платника податку на прибуток - КП 11021000, та з єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 205 000,00 грн., шляхом перерахування на інтегровану картку платника єдиного соціального внеску КП 71010000.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України) звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Із наявної у матеріалах справи повідомлення (а.с 141) вбачається, що копія оскаржуваного рішення отримана представником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України 15.02.2021, а тому строк на апеляційне оскарження сплив ще 15.03.2021, тоді як апеляційна скарга була подана лише 02.09.2021 (відповідно до поштового штампу на конверті), тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження. Разом із апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021. При цьому, апелянтом не вказано поважних причин пропуску зазначеного строку та не додано доказів на підтвердження поважності причин його пропуску, хоча згідно до вимог ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Всупереч вимог п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України апелянтом подано апеляційну скаргу, однак, не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 296 Кодексу, застосовуються правила ст. 169 Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху і апелянту надається строк для усунення її недоліків до десяти днів з дня вручення ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 - залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання вищевказаної ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків та направлення такої заяви на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків та доказів (оригіналів), що підтверджують сплату апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 643, 00 грн., або доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Із наявного у матеріалах справи зворотного повідомлення вбачається, що зазначена ухвала вручена апелянту 02.05.2022, тобто останнім днем для усунення недоліків апеляційної скарги є 12.05.2022.

Однак, на виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 станом на 12.05.2022 та навіть на даний час апелянтом не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Разом із тим, на виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2022 апелянтом подано заяву, в якій він, посилаючись на відсутність коштів для сплати судового збору, просить відстрочити сплату судового збору.

В обгрунтування заяви відповідач вказує, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану в Україні, урядом було вжиті заходи щодо переорієнтування бюджету країни на військові цілі, здійснення інших видатків тимчасово призупинено, тому контролюючий орган об`єктивно позбавлений можливості сплати судового збору у судових справах.

Також, апелянт просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18, згідно з якою юридична особа не позбавлена права звернутись з клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18 положення пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від їх майнового стану. Проте, положення п. 3 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичних осіб за наявності майнового критерію, але тільки у справах предметом позову яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Однак, предметом оскарження в даній справі є визнання протиправними дій Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо відмови ТОВ «Експансія» у поверненні надлишково сплачених коштів Сімферопільської філії ТОВ «Експансія» з податку на прибуток у розмірі 101126,75 грн. та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 205 000,00 грн. та зобов`язання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби повернути ТОВ «Експансія» надлишково сплачені кошти з податку на прибуток у розмірі 101 126,75 грн., шляхом перерахування на інтегровану картку платника податку на прибуток - КП 11021000, та з єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 205 000,00 грн., шляхом перерахування на інтегровану картку платника єдиного соціального внеску КП 71010000, що виключає можливість застосування п.3 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та необхідність подальшої оцінки майнового критерію.

Таким чином, апелянт не відноситься до жодної категорії, для якої передбачена можливість звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Водночас, у поданій апелянтом заяві, окрім посилання на воєнний стан, введений на всій території України, відсутність фінансування та неможливість проведення органом казначейської служби платежів щодо сплати судового збору, контролюючий орган не зазначає про вжиті ним заходи задля сплати судового збору у встановлений в ухвалі суду строк.

Отже, вищевикладене, дає підстави колегії суддів прийти до висновку про те, що апеллянт не надав належних обґрунтувань для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

При цьому, апелянтом не надано доказів того, що станом на дату закінчення (скасування) воєнного стану в Україні його майновий/фінансовий стан зміниться і належна до сплати сума судового збору буде сплачена.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14.05.1981 № R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Колегія суддів звертає увагу на те, що сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду є складовою доступу до правосуддя.

Разом з тим, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

З урахуванням наведенного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відстрочення відповідачу сплати судового збору.

При цьомк, колегія суддів звертає увагу на те, що у апелянта було достатньо часу для сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 та надання платіжного документу про таку сплату, враховуючи те, що апеляційну скаргу було подано ще 02.09.2021 (відповідно до поштового штампу на конверті).

На підставі ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, що оформлена не відповідно до вимог, встановлених ст. 296 зазначеного Кодексу, застосовуються правила ст. 169 КАС України, згідно яких така апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Отже, враховуючи зазначені вимоги норм процесуального права та той факт, що скаржником не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження у даній справі слід відмовити, а апеляційну скаргу необхідно повернути, оскільки скаржником не було усунуто її недоліків.

Керуючись ст.ст. 248, 298, 299, 321, 325, 328-331 КАС України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України) про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 - відмовити.

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 - повернути апелянту разом із доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Василенко Я.М.

Судді Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.