Справа № 480/9570/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2022 року Справа № 480/9570/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9570/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.08.2021 про відмову у переході позивача на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, оформлене листом від 07.09.2021;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити позивачу пенсію по втраті годувальника з 01 лютого 2021 року в розмірі 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 .
Обґрунтовуючи позовні вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким вона з 1964 року перебувала у шлюбі та проживала разом. З 2004 року ОСОБА_2 був суддею у відставці Апеляційного суду Сумської області і отримував щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". З 2000 року позивачка отримує пенсію за віком та знаходилася на утриманні чоловіка, одержуючи від нього допомогу, що була постійним і основним джерелом засобів до її існування. Після смерті чоловіка, розпорядженням Сумського ОУПФУ Сумської області від 20.05.2016 їй призначено пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Призначаючи пенсію, Пенсійний фонд нарахував її в розмірі 50% не від щомісячного довічного грошового утримання, а 50% від пенсії за віком, яку чоловік позивачки отримував би, якщо б він пішов на пенсію у 2004 році. В результаті розмір пенсії ОСОБА_2 склав 3230,04 грн., 50% від якої - 1615,02 грн. призначили позивачці.
У квітні 2017 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Проте, рішенням відповідача №170982 від 18.04.2017р. їй було відмовлено у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Не погоджуючись з даним рішенням, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання його протиправним та зобов`язання вчинити певні дії. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.06.2017 задоволено її адміністративний позов (справа №592/4761/17), визнано протиправним та скасовано рішення Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області від 18.04.2017 р. № 170982, яким їй відмовлено у переході на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Також, зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести перерахунок та виплату позивачці пенсії по втраті годувальника з 01 квітня 2017 року у розмірі 50 % від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 . Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017р. апеляційна скарга Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області залишена без задоволення, а постанова Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.06.2017р. по справі №592/4761/17 залишена без змін. На підставі зазначених судових рішень був проведений перерахунок та виплата пенсії по втраті годувальника з 01 квітня 2017 року у розмірі 50 % від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 , що виплачувалася позивачці до 01 лютого 2021р. включно. Проте, постановою Верховного Суду від 09.10.2020р. були скасовані постанова Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.06.2017р. та ухвала колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017р., а справу за її позовом направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Починаючи з лютого 2021р. відповідачем був значно зменшений розмір пенсії позивачки до 4791,72грн., а з березня 2021р. та до цього часу їй виплачується щомісячно по 5308,10грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2021р., адміністративний позов позивачки задоволено частково (справа №592/4761/17). Суд визнав протиправним та скасував рішення Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №170982 від 18.04.2017р. про відмову у переході на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути її заяву від 12 квітня 2017р. та прийняти рішення згідно діючого законодавства.

На виконання рішення суду відповідач 30.08.2021р. повторно розглянув заяву позивачки від 12.04.2017р. щодо переходу з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (зі змінами) на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та прийняв рішення про відмову у проведенні переходу, обґрунтовуючи тим, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді, який одержував щомісячне довічне грошове утримання, не передбачено.

Позивачка з рішенням відповідача не згодна, вважаючи його протиправним та таким, що порушує її права у сфері публічно-правових відносин, а тому змушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №480/9570/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадження).

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 20-21). Так, представник відповідача зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Тобто, пенсія по втраті годувальника визначається від розміру пенсії за віком померлого годувальника. Представник відповідача звертаємо увагу на те, що такий вид пенсії, як пенсія по втраті годувальника передбачений лише Законом 1058, а тому умови, порядок її призначення та розмір визначаються виключно нормами вказаного Закону. Водночас, нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачено призначення даного виду п е н с і ї з обрахунку 50 відсотків від суми щомісячного д о в іч н о г о г р о ш о в ог о у т р и ма н н я с у д д і у відставці.

Представник відповідача зазначає, що на час смерті ОСОБА_3 отримував щомісячне довічне грошове утримання, призначене судді у відставці. Порядок і умови його призначення регламентовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453. Управління наголошує на тому, що нормами вказаного закону не передбачено такого виду пенсії, як пенсія по втраті годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді. Водночас, відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Крім того зазначає, що пенсія за віком та щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці мають відмінну правову природу. Так, відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів» кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку. Суддя, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу». Суддя у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Право судді на щомісячне довічне грошове утримання виникає одночасно з набуттям права на пенсію та є альтернативою пенсійному забезпеченню суддів, адже суддя може обрати між даними двома видами соціального забезпечення. Тобто, довічне грошове утримання - це вид забезпечення суддів, який відокремлений від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та є особливою формою соціального забезпечення суддів. Таким чином щомісячне довічне грошове утримання виплачується саме суддям і є гарантією суддівської незалежності і не може виплачуватися іншим особам.

Водночас, представник відповідача зазначає, що пенсія по втраті годувальника фінансується за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а щомісячне довічне грошове утримання - за рахунок коштів Державного бюджету України. За таких умов управління вважає вимоги позивача безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Оскільки відповідачем до відзиву було надано копію листа ГУ ПФУ в Сумській області від 07.10.2021 №1800-0305-8/49106 "Про відмову в переході на заміну листа №1800-0305-8/43600 від 07.09.2021", з якого вбачається, що рішенням №82 від 30.08.2021 позивачу відмовлено в обчисленні пенсії по втраті годувальника по Закону України "Про судоустрій і статус суддів", при цьому копію вказаного рішення ані позивачем, ані відповідачем до суду надано не було, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2021 у відповідача було витребувано належним чином завірену копію вказаного рішення.

На виконання вимог ухвали, відповідачем до суду було надано копію рішення відповідача від 06.10.2021 №92, яким також відмовлено позивачці в обчисленні пенсії по втраті годувальника по Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та копію рішення від 09.11.2021 №82 про перерахунок пенсії. Разом з цим, витребуваного ухвалою суду рішення №82 від 30.08.2021 до суду надано не було, як і не повідомлено про причини неможливості надати витребуваний судом такий доказ (рішення). У зв`язку з цим, ухвалою суду від 10.01.2022 повторно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області надати суду належним чином завірену копію рішення №82 від 30.08.2021. Також даною ухвалою зобов`язано і позивача - ОСОБА_1 надати суду належним чином завірену копію вказаного рішення.

На виконання вимог ухвали позивачкою було повідомлено, що надати витребуване рішення вона не має можливості, оскільки відповідач про прийняте рішення повідомив її листом від 07.09.2021.

Представником відповідача, на виконання вимог ухвали від 10.01.2022, до суду було надано копію рішення від 30.08.2021 №170982 та повторно копію рішення від 06.10.2021 №92.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, ОСОБА_1 з 06.11.2000 є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 08.07.1964 позивачка перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.7), який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с.6). За життя ОСОБА_2 отримував довічне грошове утримання судді у відставці.

У 2016 році позивачку переведено на пенсію по втраті годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, розмір пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника призначений відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №592/4761/17, адміністративний позов позивачки задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області №170982 від 18.04.2017р. про відмову у переході на пенсію в зв`язку з втратою годувальника, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути її заяву від 12 квітня 2017р. та прийняти рішення згідно діючого законодавства. (а.с.8-10).

На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області розглянуло заяву позивачки від 12.04.2017 щодо переходу з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на перехід у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Про результати розгляду вказаної заяви, відповідач повідомив листом від 07.09.2021 №1800-0305-8/43600 про те, що згідно рішення від 30.08.2021, позивачці відмовлено у проведенні переходу, оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді, який одержував щомісячне грошове утримання, не передбачено. (а.с.12).

Як вбачається з листа відповідача (а.с.25) від 07.10.2021 №1800-0305-8/49106 «Про відмову у переході на заміну листа №1800-0305-8/43600 від 07.09.2021» на виконання рішення суду №592/4761/17 від 07.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 12.04.2017 та рішенням №82 від 30.08.2021 відмовлено в обчисленні пенсії по втраті годувальника по Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Отже, у зазначеному листі йдеться посилання на рішення відповідача №82 від 30.08.2021.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, а с а м е - рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №82 від 30.08.2021, відповідачем надано:

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в і д 30.08.2021 але за іншим номером - №170982, яким відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на перехід у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки Законом України «Про судоустрій і статус суддів» призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника непрацездатним членам сім`ї померлого судді, який одержував щомісячне грошове утримання, не передбачено (а.с.40).

- та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 06.10.2021 але за номером, на який йдеться посилання у листі (а.с.25) від 07.10.2021, а саме - №92, з якого вбачається, що на виконання рішення суду №592/4761/17 від 07.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 12.04.2017 та відмовило в обчисленні пенсії по втраті годувальника по Закону України «Про судоустрій і статус суддів», оскільки щомісячне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого законодавства, а відтак не може бути базовою величиною при розрахунку пенсії по втраті годувальника. Разом з цим, пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гр. ОСОБА_1 вже отримує, тому підстав для задоволення заяви не має. (а.с.24).

Таким чином, наразі існує два рішення ГУ ПФУ в Сумській області якими відмовлено ОСОБА_1 у переході з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а саме - рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.08.2021 №170982, а також рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 06.10.2021 №92.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що в даній справі спір виник щодо обрахування та розміру пенсії по втраті годувальника. Визначаючись з правовою позицією у даній справі, суд виходить з наступного.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника встановлені статтею 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV), за змістом якої пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина перша, пункт 1 частини другої, абзац другий пункту 2 частини третьої цієї статті).

Питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, унормовані статтею 37 Закону №1058-IV, якою передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, базовою величиною для визначення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі правових норм Закону № 1058-IV є саме розмір пенсії за віком померлого годувальника, яку чоловік позивачки не отримував.

В той же час, питання, пов`язані з обчисленням розміру пенсії за віком унормовані статтями 25, 27, 28, 40 Закону № 1058-IV.

Відповідач не заперечив права позивачки на призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника, і така пенсія їй була призначена з 2016 року, здійснивши її розрахунок на підставі наведених вище правових норм Закону №1058-IV.

Водночас, позивачка вважає, що пенсійний орган, визначаючи розмір пенсії, повинен був враховувати розмір щомісячного грошового утримання судді, яке виплачувалось її чоловіку.

Однак, такі доводи позивачки засновані на неправильному розумінні статті 37 Закону № 1058-IV, якою, як вже зазначалось вище, передбачено обчислення розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи саме з розміру пенсії за віком.

В свою чергу, за визначенням абзацу двадцять другого статті 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 5 цього ж Закону визначено сферу його дії, зокрема, зазначено, що ним врегульовані відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, окрім іншого, види пенсійних виплат.

Своєю чергою, вичерпний перелік видів пенсійних виплат, які можуть бути призначені відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі визначає стаття 9 Закону № 1058-IV, а саме: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Враховуючи викладене, оскільки позивачка звернулась за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника, розмір такої пенсії обчислюється виходячи з розміру пенсії за віком померлого годувальника на підставі Закону № 1058-IV. Іншого цим Законом не передбачено.

Суд враховує і те, що питання пенсійного забезпечення членів сім`ї суддів, в тому числі, у випадку втрати годувальника, не було врегульовано ні Законом №2862-XII, на підставі якого годувальнику призначалось довічне грошове утримання, ні Законом №2453-VI, який був чинним на момент переведення позивачки на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Окрім цього, статтею 46 Основного Закону за громадянами закріплено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Разом з цим суд зазначає, що довічне грошове утримання судді не є видом пенсії у розумінні норм діючого національного законодавства, а призначення такої виплати передбачено нормами спеціального законодавства, яким, в контексті спірних правовідносин, є Закони № 2862-XII, № 2453-VI, при цьому, вказаними актами чітко визначено коло суб`єктів, які мають право на таке утримання, а саме - судді.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що конституційний принцип незалежності суддів забезпечує важливу роль судової влади в механізмі захисту прав і свобод людини і громадянина та є запорукою реалізації права на судовий захист, передбаченого частиною першою статті 55 Основного Закону України; положення Конституції України стосовно незалежності суддів, яка є невід`ємним елементом статусу суддів та їх професійної діяльності, пов`язані з принципом поділу державної влади та обумовлені необхідністю забезпечувати основи конституційного ладу й права людини, гарантувати самостійність і незалежність судової влади; гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом встановлені у базових законах з питань судоустрою, судочинства, статусу суддів, мають конституційний зміст і разом з визначеними Основним Законом України складають єдину систему гарантій незалежності суддів та повинні бути реально забезпечені; конституційний статус судді дає підстави ставити до судді високі вимоги і зберігати довіру до його компетентності та неупередженості, передбачає надання йому в майбутньому статусу судді у відставці, що також є гарантією належного здійснення правосуддя (рішення від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016, рішення від 20.03.2002 у справі №5-рп/2002, від 01.12.2004 у справі №19-рп/2004, від 11.10.2005 у справі №8-рп/2005, від 22.05.2008 у справі №10-рп/2008, від 03.06.2013 у справі №3-рп/2013).

У рішенні від 08 червня 2016 року у справі № 4-рп/2016 Конституційний Суд України наголошував, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

У цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказував, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відтак, виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 9 листопада 2018 року у справі №236/3193/16-а, від 11 липня 2019 року у справі № 667/1568/16, від 15 січня 2020 року у справі №592/7939/16-а, від 19 березня 2021 року у справі №318/2128/15-а.

Отже, відповідач, відмовляючи у здійсненні обчислення пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника по Закону України «Про судоустрій і статус суддів» із розрахунку 50% від суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 та приймаючи відповідні рішення від 30.08.2021 №170982 та від 06.10.2021 №92, діяв правомірно та у межах наданих йому повноважень.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець