Справа № 300/8728/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2022 р. справа № 300/8728/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боршовського Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Королевич О.В.,
представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області Муратової Н.І.,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - не з`явилася,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу в сумі 133624,54 грн.
та зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило суд стягнути податковий борг в сумі 133624,54 грн.
Ухвалою від 04.01.2022 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
27.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) від 26.01.2022 на позовну заяву. У відзиві ФОП ОСОБА_1 зазначила, що під час розгляду цієї справи необхідно з`ясувати факт отримання податкових повідомлень-рішень, на підставі яких виник податковий борг, а також дотримання відповідних податкових процедур узгодження податкових зобов`язань. Так, ФОП ОСОБА_1 вказала на те, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області не надало належних та допустимих доказів отримання платником податків податкових повідомлень-рішень, відтак грошове зобов`язання за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями не набуло статусу узгодженого. За вказаних обставин, ФОП ОСОБА_1 просила суд відмовити в задоволенні позову про стягнення податкового боргу в сумі 133624,54 грн. (а.с. 32-35).
Ухвалою суду від 07.02.2022 зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у вказаний в ухвалі строк усунула недоліки.
Ухвалою від 17.02.2022 прийнято зустрічну позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до спільного розгляду з первісною позовною заявою у справі № 300/8728/21 за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 133624,54 грн., вимоги за зустрічною позовною заявою ФОП ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою, визначено розгляд справи № 300/8728/21 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 10.03.2022.
28.02.2022 електронною поштою та 07.03.2022 звичайним поштовим зв`язком до Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. Так, ФОП ОСОБА_1 зазначила, що Податковим кодексом України встановлено послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку. Таким чином, під час розгляду справи необхідно перевірити вищевказані обставини (а.с. 79-81).
Підготовче судове засідання 10.03.2022 не відбулося у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану.
Суд призначив підготовче засідання у справі на 20.04.2022
19.04.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ФОП ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи (а.с. 91).
20.04.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю додаткового часу для подання відзиву на зустрічний позов (а.с. 92-93).
20.04.2022 сторони в підготовче судове засідання не з`явилися.
Ухвалою від 20.04.2022 суд продовжив строк підготовчого провадження в справі 300/8728/21 до 18.05.2022 та призначив підготовче засідання у справі на 04.05.2022.
03.05.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ФОП ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи (а.с. 107).
04.05.2022 суд оголосив перерву в підготовчому судовому засіданні до 17.05.2022.
17.05.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ФОП ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи (а.с. 119).
17.05.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про відкладення розгляду справи (а.с. 121).
17.05.2022 сторони в підготовче судове засідання не з`явилися.
Суд призначив підготовче засідання у справі на 01.06.2022.
01.06.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ФОП ОСОБА_1 від 31.05.2022 про відкладення розгляду справи (а.с. 131).
01.06.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 31.05.2022 № 4034/5/09-19-20-02. Представник Головного управління ДПС в Івано-Франківській області зазначив, що станом на 09.05.2022 податковий борг ФОП ОСОБА_1 збільшився до 143022,47 грн. Так, після подання первісного позову 19.01.2022 платником проведено погашення податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в розмірі 300,00 грн. та 21.01.2022 в розмірі 1000,00 грн., що спричинило збільшення податкового боргу в частині пені. Платником подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи від 04.02.2022 за звітний податковий період 2021 року, де зазначена сума податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 7920,00 грн., однак зазначена сума не є предметом розгляду в цій адміністративній справі. Також платником подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи від 04.02.2022 за звітний податковий період 2021 року, де зазначена сума податкових зобов`язань з військового збору в розмірі 660,00 грн., однак зазначена сума не є предметом розгляду в цій адміністративній справі. Погашення податкового боргу протягом 2022 року не проводилось. Відповідно до поданої платником уточнюючої податкової декларації з плати за землю від 26.02.2021 за листопад-грудень 2021 року нараховано 5233,00 грн. орендної плати, яка не є предметом розгляду в цій адміністративній справі. Також відповідно до поданої платником уточнюючої податкової декларації з плати за землю від 07.05.2021 за січень-березень 2022 року нараховано 1964,61 грн. орендної плати, яка не є предметом розгляду в цій адміністративній справі. Нараховано пеню в розмірі 785,90 грн. на борг минулих років відповідно до статті 120 Податкового кодексу України з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення корона вірусної хвороби (COVID-19). Протягом 2022 року платником проведено погашення податкового боргу по даному платежу в сумі 2500,00 грн. За вказаних обставин представник Головного управління ДПС в Івано-Франківській області просить стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг в сумі 133624,54 грн. (а.с. 140-142).
Ухвалою від 01.06.2022 суд закрив підготовче провадження в адміністративній справі № 300/8728/21, розпочав розгляд справи по суті та призначив судове засідання на 14.06.2022.
14.06.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення представника Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 13.06.2022 № 4435/5/09-19-20-01. Згідно вказаних пояснень, представник Головного управління ДПС в Івано-Франківській області вказав на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.04.2020 в справі № 813/1790/18, в постанові від 22.05.2020 в справі № 825/2328/16, згідно якої ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття. Представник Головного управління ДПС в Івано-Франківській області вказала, що дійсно посадовою особою вказаного органу допущено процедурне порушення, однак воно не є істотним, з огляду на те, що платником податків так і не спростовано ні контролюючому органу, ні суду після подання зустрічного позову, того, що ФОП ОСОБА_1 не допускала в 2016-2019 роках порушення строків сплати зобов`язань з орендної плати. Просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову та стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг в сумі 133624,54 грн. (а.с. 158-160).
Встановлені судом обставини справи:
27.01.2020 ОСОБА_1 подала до Богородчанської ОДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, в якій самостійно зазначила загальну суму доходу 1735,64 грн., яка складається з чистого оподаткованого доходу, отриманого фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, з якої сума податку, що підлягає сплаті самостійно: 312,42 грн. податку на доходи фізичних осіб та 26,03 грн. військового збору (а.с. 16-17).
29.01.2021 ОСОБА_1 подала до Богородчанської ОДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій самостійно зазначила загальну суму доходу 7271,32 грн., яка складається з чистого оподаткованого доходу, отриманого фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, з якої сума податку, що підлягає сплаті самостійно: 1308,84 грн. податку на доходи фізичних осіб та 109,07 грн. військового збору (а.с. 18-19).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області нарахувало ФОП ОСОБА_1 пеню в сумі 120,24 грн. відповідно до статті 129 Податкового кодексу України, в підтвердження чого подано витяг з облікової картки платника податків (а.с. 150-154).
17.04.2019 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання правил застосування орендної плати з фізичних осіб за період з 01.12.2016 по 29.02.2019, за результатами якої складено акт № 000492/09-19-54-13/ НОМЕР_1 від 17.04.2019. Згідно вказаного акту контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 правил сплати орендної плати з фізичних осіб, які визначені пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України, а саме прострочення сплати орендних платежів в період з 01.12.2016 по 07.02.2019 (а.с. 9).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області нарахувало ФОП ОСОБА_1 пеню в розмірі 4511,74 грн. з орендної плати фізичних осіб відповідно до статті 129 Податкового кодексу України згідно даних облікової картки платника податків (а.с. 152-154).
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося до суду з первісним позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 133624,54 грн.
Вирішуючи цей спір суд виходив з таких норм права та мотивів їх застосування. Висновок суду:
Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.
Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту14.1.156 статті 14 ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Згідно з підпунктом 14.1.175 статті 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 57.1 статті 57 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.
За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Пунктами 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Статтею 56 Податкового кодексу України встановлено порядок оскарження рішень контролюючих органів.
За положенням пункту 56.15 статті 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
Згідно з пунктами 54.1, 54.5 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Кодексу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначену для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога надсилається платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з пунктом 38.2 статті 38 ПК України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Щодо податку на доходи фізичних осіб та військового збору:
Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з пунктом 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Пунктом 177.1 статті 177 ПК України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Згідно з пунктом 177.11 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно з підпунктом 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Згідно з підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Підпунктом 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
27.01.2020 ОСОБА_1 подала до Богородчанської ОДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік, в якій самостійно зазначила загальну суму доходу 1735,64 грн., яка складається з чистого оподаткованого доходу, отриманого фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, з якої сума податку, що підлягає сплаті самостійно: 312,42 грн. податку на доходи фізичних осіб та 26,03 грн. військового збору (а.с. 16-17).
29.01.2021 ОСОБА_1 подала до Богородчанської ОДПІ Головного управління ДПС в Івано-Франківській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2020 рік, в якій самостійно зазначила загальну суму доходу 7271,32 грн., яка складається з чистого оподаткованого доходу, отриманого фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, з якої сума податку, що підлягає сплаті самостійно: 1308,84 грн. податку на доходи фізичних осіб та 109,07 грн. військового збору (а.с. 18-19).
Вищевказані податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, самостійно обчислені і визначені у вказаних вище податкових деклараціях, з огляду на положення статті 57 ПК України, вважаються узгодженими. Натомість відповідач не сплатила суми податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, зазначені у поданих податкових деклараціях, у строк, визначений пунктом 57.1 статті 57 ПК України.
Також Головне управління ДПС в Івано-Франківській області нарахувало відповідачу пеню за прострочення сплати узгоджених грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 23.05.2019 по 13.08.2021 на загальну суму 120,24 грн. відповідно до статті 129 Податкового кодексу України, що підтверджується витягом з облікової картки платника податків (а.с. 150-154).
Щодо орендної плати:
Порядок нарахування та сплати орендної плати за землю регламентовано статтею 288 ПК України. Так, відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Пунктами 288.2 та 288.3 статті 288 ПК України встановлено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (пункт 288.4 статті 288 ПК України).
Відповідно до пункту 288.7 статті 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Так, згідно з пунктами 285.1 та 285.2 статті 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Пунктом 286.2 статті 286 ПК України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.
Вищевказані податкові зобов`язання з орендної плати, самостійно обчислені і зазначені у податкових деклараціях, згідно положень статті 57 ПК України, вважаються узгодженими. Натомість відповідач не сплатила суми податкових зобов`язань з орендної плати, зазначені у поданих податкових деклараціях, у строк, визначений пунктом 57.1 статті 57 ПК України.
Також Головне управління ДПС в Івано-Франківській області нарахувало ФОП ОСОБА_1 пеню в розмірі 4511,74 грн. з орендної плати фізичних осіб відповідно до статті 129 Податкового кодексу України згідно даних облікової картки платника податків (а.с. 152-154).
Щодо податкового боргу в розмірі 4280,48 грн., який виник з грошових зобов`язань з орендної плати, визначених податковими повідомленнями-рішеннями про нарахування штрафу:
Пунктом 287.3 статті 287 ПК України визначено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
17.04.2019 Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання правил застосування орендної плати з фізичних осіб за період з 01.12.2016 по 29.02.2019, за результатами якої складено акт № 000492/09-19-54-13/ НОМЕР_1 від 17.04.2019. Згідно вказаного акту контролюючим органом встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 правил сплати орендної плати з фізичних осіб, які визначені пунктом 287.3 статті 287 ПК України, відповідальність за порушення яких передбачена пунктом 126.1 статті 126 ПК України (а.с. 9).
Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
Водночас, відповідно до пункту 86.2 статті 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК України, та право брати участь у розгляді заперечень (додаткових документів) передбачено пунктом 86.7 статті 86 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Абзацом першим цього пункту встановлено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.
Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З огляду на вказані положення податкового закону податкові повідомлення-рішення від 17.04.2019 № та № мали бути прийнято контролюючим органом протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки № 000492/09-19-54-13/ НОМЕР_1 від 17.04.2019.

Таким чином, зважаючи на встановлений порядок надсилання акту перевірки та податкового повідомлення-рішення, очевидним є те, що акт перевірки та податкове повідомлення-рішення мають бути надіслані окремими поштовими відправленнями. В протилежному випадку, не дотримання контролюючим органом такого алгоритму дій, свідчить про порушення ним права платника на подання заперечень на акт перевірки та позбавлення можливості спростувати факт податкового правопорушення.

При оцінці такого процедурного порушення з боку контролюючого органу суд дотримується принципу, який висловлено Верховним Судом в постанові від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18. Так, Верховний Суд зазначив:

«Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.»

На переконання суду, вказане вище процедурне порушення не може бути самостійною підставою для скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 № та № , оскільки підлягає дослідженню в комплексі з встановленням судом обставин того, чи були в контролюючого органу підстави для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

При такому висновку суд досліджує обставини того, чи міг би платник податків, в разі подання заперечень та додаткових документів, змінити висновок контролюючого органу.

Отже, суд міг би зважити на порушення контролюючим органом права платника податків подати заперечення на акт перевірки, якщо б ФОП ОСОБА_1 надала докази того, що такими діями контролюючого органу її фактично позбавлено можливості довести відсутність прострочення нею грошових зобов`язань з орендної плати за землю в періоди з 01.12.2016 по 29.02.2019; і якщо такі докази були в платника податків на час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, однак через дії контролюючого органу, вона не змогла їх вчасно надати разом із запереченнями на акт перевірки.

Однак ФОП ОСОБА_1 не надала суду таких доказів.

Натомість відомостями інтегрованих карток платника податків за 2016-2018 роки підтверджуються факти невчасної сплати ОСОБА_1 грошових зобов`язань з плати за землю.

Таким чином суд дійшов висновку, що ФОП ОСОБА_1 не довела, що в разі подання нею заперечень на акт перевірки, контролюючим органом в цій справі було б прийнято інше рішення про відсутність підстав для накладення штрафу взагалі чи накладення такого штрафу, проте в меншому розмірі.

Отже, вказані вище процедурні порушення контролюючого органу, на думку суду, не можуть бути підставою для скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 № та № .

Такі порушення, вчинені посадовими особами контролюючого органу, можуть бути підставою для їх притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Щодо посилання позивача за зустрічним позовом на постанову Верховного Суду від 28.09.2020 у справі № 520/2305/19, то обставини вказаної справи є відмінними від обставин цієї адміністративної справи.

Щодо такого способу, усунення контролюючим органом вказаного процедурного порушення, як зобов`язання його повторно розглянути питання щодо прийняття податкових повідомлень-рішень на підставі акту камеральної перевірки № 000492/09-19-54-13/ НОМЕР_1 від 17.04.2019, який застосовано в рішенні суду у справі № 826/3576/15 (було предметом оцінки Верховного Суду, постанова від 15.01.2019), не може бути застосований судом у цій справі, оскільки вже пройшли строки нарахування грошових зобов`язань по таких податкових провопорушеннях, які встановлені статтею 102 ПК України. Отже, скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 № та № 003295541 фактично звільнить ФОП ОСОБА_1 від відповідальності, передбаченої статтею 126 ПК України, за вчинені нею податкові правопорушення.

Підсумовуючи, судом не встановлено правових підстав для скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 № та № .

Як наслідок, визначені вказаними податковими повідомленнями-рішеннями грошові зобов`язання, є узгодженими в силу положень статті 57 ПК України.

З огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 не сплатила суми податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору та орендної плати, відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області 12.10.2020 прийнято податкову вимогу форми Ф за № 89037-54 на суму 101038,71 грн., яку направлено на податкову адресу ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ФОП ОСОБА_1 отримала вищевказану податкову вимогу 13.10.2020 (а.с. 8).

З дня виставлення вказаної податкової вимоги податковий борг відповідача жодного разу не переривався, що підтверджується витягом з картки особового рахунку платника податку (а.с. 144-154).

Заборгованість ФОП ОСОБА_1 підтверджується довідкою про суми податкового боргу платника податків станом на 21.12.2021 (а.с. 7).

Окрім цього, згідно довідки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області податковий борг ФОП ОСОБА_1 станом на 09.05.2022 збільшився до 143022,47 грн. (а.с. 143).

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

Таким чином, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.

При цьому, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право:

20.1.18. Застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України;

20.1.34. Звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу згідно з приписами пункта 95.2 статті 95 ПК України виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг.

Згідно з пунктом 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Отже, контролюючому органу надано право на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи-підприємця.

Суд вважає, що оскільки ФОП ОСОБА_1 самостійно не сплатила податковий борг в розмірі 133624,54 грн., то є підставним звернення контролюючого органу до суду із позовом про його стягнення до відповідних бюджетів.

Щодо доводів ФОП ОСОБА_1 про те, що з 01.01.2022 змінено процедуру стягнення податкового боргу, якої не дотримався позивач, то суд вказує на таке.

Законом України від 30.11.2021 № 1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень», внесено зміни до пункту 95.5 статті 95 ПК України.

Так, згідно абзацу другого пункту 95.5 статті 95 ПК України у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків такого платника у банках здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

Отже, з 01.01.2022 підлягає застосуванню позасудова процедура стягнення щодо податкового боргу, що виник в результаті несплати платником податків самостійно задекларованих грошових (податкових) зобов`язань, які є узгодженими, не підлягають оскарженню та повинні бути самостійно сплаченими платником або погашеними за допомогою органу стягнення. Тобто вищевказана позасудова процедура стягнення податкового боргу стосується лише тих податкових зобов`язань, які виникли після 01.01.2022.

Натомість в спірному випадку податковий борг ФОП ОСОБА_1 в сумі 133624,54 грн. виник за період по жовтень 2021 року. При цьому, з позовом про стягнення податкового боргу в сумі 133624,54 грн. Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звернулося 30.12.2021, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень пункту 95.5 статті 95 ПК України в редакції Закону України від 30.11.2021 № 1914-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень».

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що первісний адміністративний позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 133624,54 грн. належить задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

З огляду на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що витрати по сплаті судового збору за подання як первісного, так і зустрічного позову несуть обидва позивачі. В суду немає підстав для розподілу між сторонами судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 133624,54 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в дохід Державного бюджету України та місцевих бюджетів в порядку та розмірах, передбачених Бюджетним кодексом України, податковий борг в розмірі 133624 (сто тридцять три тисячі шістсот двадцять чотири) гривні 54 копійки.

Відмовити в задоволенні зустрічного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2019 № та № .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 23 червня 2022 р.