Справа № 300/7217/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2022 р. справа № 300/7217/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у поновленні виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XІІ Про державну службу та проведення її перерахунку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії, призначеної 02.04.2015 відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XІІ Про державну службу, з 01.04.2021 та провести її перерахунок відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Позовні вимоги мотивовано тим, що орган пенсійного фонду, надаючи відмову в поновлені виплати пенсії за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-XІІ Про державну службу та в її перерахунку, не врахував, що пенсія ОСОБА_1 вже призначена з 02.04.2015, а тому відсутні підстави для застосування постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019. Також позивач вказала, що вказана постанова уряду не передбачає права органів пенсійного фонду на переведення пенсіонерів на інші види пенсії, оскільки згідно пункту 2 цієї постанови їй мала продовжувати виплачуватися пенсія за віком, призначена згідно Закону № 3723-XІІ, проте розрахована відповідно до Закону № № 1058-IV. Пункт 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019, на який посилається відповідач, навпаки підтверджує її право на обчислення позивачу пенсії на умовах цього Порядку після її звільнення з посади державного службовця, що мало місце 08.02.2021. Позивач двічі зверталася до відповідача -1 зі заявами, а саме: 12.09.2021 та 12.10.2021 про поновлення виплати пенсії за віком згідно Закону № 3723-XІІ та її перерахунок. Однак такі заяви залишено без задоволення. Таким чином, вважає позивач, вона має право на поновлення виплати їй пенсії відповідно до Закону № 3723-XІІ та її перерахунок з 01.04.2021.
Ухвалою від 19.11.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.12.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, відповідач -1). У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача вказав, що позивачу на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021 з 01.03.2021 проведено індексацію пенсії. Оскільки після перерахунку пенсії її розмір перевищив розмір пенсії згідно Закону № 3723-ХІІ, то ОСОБА_1 автоматично переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим виплата пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ є недоцільною.
20.12.2021 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області подано суду клопотання про залучення до участі в справі співвідповідача.
Ухвалою від 07.02.2022 суд залучив до участі в справі як другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 2).
08.04.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву ГУ ПФУ в Тернопільській області. У відзиві відповідач - 2 заперечив проти задоволення позову. Вказаний відповідач зазначив, що позивачу з 02.04.2015 призначено пенсію по віку відповідно до Закону № 3723-ХІІ. З 01.03.2021 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV на підставі п. 4-7 Прикінцевих положень вказаного Закону, у зв`язку з проведеною відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021 індексацією пенсії. Тобто, оскільки з 01.03.2021 розмір пенсії позивача згідно Закону № 1058-IV становить 3639,20 грн., то позивача автоматично переведено на пенсію по віку згідно цього Закону, а виплата згідно Закону № 3723-ХІІ є недоцільною, бо її розмір зменшиться. Щодо заяви позивача від 12.10.2021 про перехід на пенсію за віком згідно Закону № 3723-ХІІ, то відповідач-2 вказав, що підстави для цього відсутні, оскільки для позивача недотримані умови для призначення їй пенсії, які встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019. Як наслідок, оскільки пенсія позивачу відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначалася та не виплачувалася, то відсутні й підстави для її обчислення згідно Порядку № 622 на виконання вказаної постанови Уряду № 469. Просить в позові відмовити.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив таке:
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Так, з 10.08.2011 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-IV), що підтверджується протоколом № 5158 від 16.09.2011
З 02.04.2015 ОСОБА_1 переведена на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 07.06.2001 за № 2493-III (далі - Закон № 2493-III), що підтвержується розпорядженням з пенсійної справи № 143470 від 06.12.2016 (а.с. 88).
З 01.10.2017 ОСОБА_1 виплачується пенсія за віком відповідно до Закону № 2493-III, розрахована згідно Закону № 1058-IV.
Згідно розпорядження № 143470 від 18.10.2017 основний розмір пенсії позивача за віком, умови призначення держслужбовці, становив 2790,98 грн., доплата за проживання в гірській місцевості 558,20 грн., разом 3349,18 грн. (а.с. 111). Вказане також підтверджується розрахунками від 23.02.2019, від 22.04.2020, від 24.02.2021 (а.с. 113-115).
Розпорядженням голови Солотвинської селищної ради № 23 від 08.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади головного бухгалтера Монастирчанської сільської ради на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача (а.с. 50-54).
З 01.03.2021 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021 позивачу здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого її розмір становить 3639,20 грн.
З розрахунків від 28.05.2021, від 24.06.2021, від 27.08.2021, від 09.11.2021 судом встановлено, що ОСОБА_1 виплачується пенсія на підставі Закону № 1058-IV (а.с. 116-119). Сторонами не заперечується факт того, що відповідачем-1 автоматично, тобто без заяви позивача, переведено позивача з 01.03.2021 на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV. Розмір пенсії за віком після перерахунку, з врахуванням страхового стажу 48 років 0 місяців та 18 днів, згідно розрахунку від 28.05.2021, становить 4238,44 грн. (3532,03 грн. основний розмір пенсії та 706,41 грн. підвищення як жителю гірського району); згідно розрахунку від 24.06.2021 4243,25 грн. (3536,04 грн.- основний розмір пенсії, 707,21 грн. - підвищення як жителю гірського району); згідно розрахунку від 27.08.2021 4429,01 грн. (3690,84 грн. - основний розмір пенсії, 738,17 грн. - підвищення як жителю гірського району).
12.08.2021 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України в Івано-Франківській області з заявою про поновлення виплати пенсії державного службовця з лютого 2021 року, з посиланням на те, що без її відома переведено на пенсію на загальних умовах. Також позивач в заяві вказала, що вона звільна з роботи з 09.02.2021 (а.с. 6).
12.10.2021 ОСОБА_1 подано заяву про перерахунок пенсії, до якої долучено копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , довідки з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності, довідки про джерела доходів з 01.07.2000 (№ 17 від 11.10.2021); довідку про присвоєння ідентифікаційного коду; документи, що засвідчують особливий статус особи (№ 18 від 11.10.2021); трудової книжки (а.с. 26-28).
Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області за № 70 від 19.10.2021 відмовлено в задоволенні заяви позивача від 12.10.2021. Рішення мотивовано тим, що відсутні підстави для переходу з пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 (далі Закон № 889-VІІІ), оскільки щодо ОСОБА_1 відсутні одночасно усі три умови, передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019. Пенсія за віком згідно Закону № 1058-IV становить 4411,73 грн., а тому перехід на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, є недоцільним, оскільки розмір пенсії буде 3349,18 грн., (а.с. 120).

Листом від 27.10.2021 № 0900-0204-8/40022 ГУ ПФ України в Івано-Франківській області повідомило позивача про прийняте рішення про відмову в перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV на пенсію за віком згідно Закону № 889-VІІІ.

Вважаючи протиправним дії ГУ ПФ України в Івано-Франківській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії, призначеної згідно Закону № 3723-ХІІ, та її перерахунку, ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, в якому просить зобов`язати вказаного відповідача поновити їй виплату пенсії згідно вказаного Закону, з 01.04.2021 та провести її перерахунок відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Згідно з частиною третьою статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07.06.2001 за № 2493-III (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

В статті 2 Закону № 2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування. Так, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з статтею 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини сьомої статті 21 Закону № 2493-III (в редакції станом на 01.05.2016 року) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Водночас, пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом № 3723 - ХІІ.

Натомість з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 за № 889-VIII. Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктами 10-12 Прикінцевих положень Закону № 889-VIII.

Згідно з частиною першою статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пунктів 10-12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII:

10. Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

11. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

12. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою, окрім відповідного стажу, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому зазначений вік визначається статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 - ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_1 з 02.04.2015 року отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 3723-ХІІ. З 01.10.2017 вказана пенсія виплачувалася позивачі в розмірі, який обчислений відповідно до Закону № 1058-IV. Такі дії були обумовлені тим, що ОСОБА_1 продовжувала працювати (запис про звільнення з роботи датовано в трудовій книжці 08.02.2021). Вказані обставини визнаються сторонами та не є спірними.

З 01.03.2021 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021 позивачу здійснено перерахунок пенсії, внаслідок чого її розмір становить 3639,20 грн. До вказаного перерахунку розмір пенсії позивача становив 3349,18 грн.

Як встановлено судом, відповідачем-1 з 01.03.2021 автоматично (без заяви позивача) переведено позивача з пенсії за віком, призначеної згідно Закону № 3723-ХІІ, на пенсію за віком згідно Закону № 1058-IV, оскільки після проведеної індексації пенсії позивача на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021, розмір пенсії ОСОБА_1 став більшим (3639,20 грн.) за розмір пенсії за віком згідно Закону № 3723-ХІІ, що виплачувався позивачу до такого перерахунку (3349,18 грн.)

Суд погоджується з такими діями відповідача-1, з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021 установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11 (пункт 1).

Відповідно до абзацу першого пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV (у редакції Закону № 2148-VІІІ) особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.

Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Згідно з пунктом 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016, і змінами внесеним постановою № 27 від 25.01.2018, передбачено, що з 1 жовтня 2017 р. пенсії, призначені після набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи (крім пенсій осіб з інвалідністю I і II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу, у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу, а також на посадах та на умовах, передбачених Законами України Про прокуратуру, Про судоустрій і статус суддів, виплачуються в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу, поновлюється.

Отже, оскільки пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України "Про державну службу", до набрання чинності Законом № 2148-VІІІ, та розраховується відповідно до норм Закону № 1058-IV, то відповідач-1, внаслідок перерахунку пенсії на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 127 від 22.02.2021, мав право автоматично, тобто без звернення позивача, перевести пенсію за віком ОСОБА_1 , призначену на умовах Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ, на пенсію за віком на умовах Закону № 1058-IV, оскільки внаслідок проведеного перерахунку, розмір пенсії розрахований за нормами Закону № 1058-IV, став більший за розмір пенсії до такого розрахунку.

Водночас судом враховано, що позивачем 12.09.2021 та повторно 12.10.2021 року подано заяви про поновлення виплати їй пенсії за віком, призначеної на умовах Закону № 3723-ХІІ. У вказаних заявах ОСОБА_1 висловила чітке та однозначне прохання щодо бажання отримувати пенсію на умовах Закону № 3723-ХІІ. У заяві від 12.09.2021 позивач довела до відома відповідача-1 про те, що з 08.02.2021 вона не працює. Однак позивач не долучила до цієї заяви жодних доказів в підтвердження таких обставин. Такі докази позивач надала до пенсійного органу вже разом зі заявою від 12.10.2021.

Положеннями пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено можливість особи, пенсію якій переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Правління ПФ України постановою від 25 листопада 2005 року № 22-1 затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За положеннями пункту 1.5 цього Порядку заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Відповідно до пункту 4.2 цього Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

За змістом наведених нормативних положень при призначенні, перерахунку чи переведенні на інший вид пенсії обов`язковим є особисте волевиявлення особи щодо вибору виду пенсійного забезпечення, підстави для виплати якого, наявність усіх необхідних документів перевіряє пенсійний орган та приймає відповідне рішення.

Як установив суд, позивач звернулася із заявою від 12.09.2021, зміст якої свідчить про бажання пенсіонера отримувати інший вид пенсії, а саме пенсію за віком на умовах визначених Законом № 2148-VІІІ, який, на її думку, вона мала отримувати, хоча з матеріалів справи видно про отримання позивачем з 01.03.2021 пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV. За заявою позивача від 12.09.2021 відповідач-1 рішення про відмову в переведенні позивача на інший вид пенсії не приймав, а лише надав відповідь, в якій роз`яснив підстави автоматичного переведення позивача на пенсію за віком на умовах Закону № 1058-ХІІ та вказав на порядок подання заяви.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява позивача від 12.09.2021 могла бути підставою для переведення позивача на пенсію на інших умовах, а саме: Закону № 3723-ХІІ, оскільки містить чітке особисте волевиявлення особи щодо вибору виду пенсійного забезпечення. Водночас судом враховано, що вказана заява не підкріплене необхідними документами. Зокрема, позивачем не долучено документів, які б підтвердили факт того, що ОСОБА_1 звільнена з роботи, а отже, має право на поновлення виплати пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2148-VІІІ.

Натомість повторно в заяві від 12.10.2021 згідно форми, яка передбачена Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.20005 № 22-1, ОСОБА_1 просила ГУ ПФ України в Івано-Франківській області перевести на її на пенсію за віком на умовах Закону № 3723-ХІІ. До вказаної заяви було долучено, зокрема, копію трудової книжки, яка містить запис щодо звільнення з роботи з 08.02.2021 на підставі пункту першого статті 40 КЗпП України.

Отже, оцінивши в сукупності вказані обставини і приписи закону, суд дійшов висновку про те, що в позивача виникло право на переведення її на пенсію за віком на умовах Закону № 2148-VІІІ на підставі абзацу другого пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, абзацу другого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016, із змінами внесеним постановою № 27 від 25.01.2018, і таке право ОСОБА_1 реалізувала 12.10.2021, подавши заяву, до якої долучила докази її звільнення з роботи.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача-2 у рішенні № 70 від 19.10.2021, яким відмовлено в задоволенні заяви позивача від 12.10.2021, про те, що для позивача відсутні підстави для переходу з пенсії за віком згідно Закону № 1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», оскільки щодо ОСОБА_1 відсутні одночасно усі три умови, передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 05.06.2019.

Суд вважає, що орган пенсійного фонду, відмовивши позивачу в переведенні на пенсію згідно умов Закону № 3723-ХІІ, помилково застосував норми Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016, в редакції постанови № 469 від 05.06.2019.

Так, пунктом 2 вказаного Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб передбачено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:

чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;

61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;

жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби (пункт 3-1 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб).

Суд вважає, що відповідачем-2 не враховано, що пенсія за віком вже призначена ОСОБА_1 з 02.04.2015 згідно умов Закону № 3723-ХІІ, тобто ще до набрання чинності Закону № 889-VІІІ, що мало місце 01.05.2016. Тобто після 01.05.2016 позивач зберігла за собою право на отримання пенсії за віком на умовах, які передбачені статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, що узгоджується з приписами пункту 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України Кабінету № 622 від 14.09.2016. Автоматичне переведення позивача на пенсію за віком з 01.03.2021 згідно з пунктом 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, в силу прямого припису абзацу другого вказаного Пункту, не позбавляє позивача права на повернення їй виплати пенсії за віком на умовах Закону № 3723-ХІІ за її заявою. Такий перехід не є призначенням пенсії особі, яка набули таке право в розумінні пунктів 10-12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та вказаного вище Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб.

Отже, в силу приписів пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, яка є нормою прямої дії, і не містить якихось додаткових вимог, позивач має право, після автоматичного переведення її на пенсію на умовах вказаного Закону, на переведення за її заявою на пенсійне забезпечення на попередніх умовах, а саме згідно статті 37 Закону № 3723 ХІІ.

При цьому, з огляду на диспозицію вказаної норми пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, таке переведення здійснюється не автоматично, як помилково вважає позивач в позовній заяві, а за заявою такої особи. Така заява з підтверджуючими документами, як встановлено судом вище, подана ОСОБА_1 12.10.2021.

Щодо доводів відповідача щодо недоцільності переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, оскільки розмір її пенсії зменшиться, то суд вважає їх хибними.

Положенням абзацу другого пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV чітко передбачено право особи, пенсію якій переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів … "Про державну службу" … із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Отже, згідно абзацу другого пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV у позивача є право за її заявою на отримання та обчислення пенсії на умовах згідно статті 37 Закону № 3723-ХІІ, і воно не залежить від позиції органу пенсійного фонду щодо доцільності такого обчислення. Особа має право на перехід на інший вид пенсії і може ним скористатися, якщо на її думку, це буде для неї бажаним.

Такого підходу при застосуванні пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV дотримується Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/1972/19 (пункт 25 постанови від 12 травня 2021).

Отже, у ОСОБА_1 , за її заявою від 12.10.2021, з 01.11.2021 (з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява на переведення із усіма необхідними документами) виникло право на обчислення їй пенсії на умовах згідно з статтею 37 Закону № 3723-ХІІ із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, тобто до 01.11.2021.

Як наслідок є помилковим твердження позивача про те, що вона має право на поновлення виплати їй вказаної пенсії з 01.04.2021, як зазначено в позовній заяві, чи з лютого 2021, як зазначено в заяві від 12.09.2021.

Що стосується позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок пенсії відповідно до довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, то суд зазначає таке.

Так до заяви від 12.10.2021 ОСОБА_1 долучила копії довідок № 17 та № 18 від 11.10.2021 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років) за посадою головного бухгалтера Монастирчанської сільської ради станом на 08.02.2021 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням, а саме за період з 01.05.2016 по 08.02.2021, згідно форми, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 № 1-3.

Отже, враховуючи встановлене судом вище право позивача на отримання та обчислення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ, згідно з пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016, ОСОБА_1 має право на перерахунок вказаної пенсії з врахуванням відомостей вказаних вище довідок.

Щодо довідок № 19 та № 20 від 02.11.2021, які долучені до позовної заяви, то суд їх не бере до уваги, оскільки відсутні докази їх надання відповідачу-1. Зрештою, за своїм змістом вони тотожні змісту довідок № 17 та № 18 від 11.10.2021.

Таким чином, оскільки, як встановлено судом вище, пенсійний орган дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для переведення позивача на пенсію за віком на умовах Закону № 3723-ХІІ, тоді як ОСОБА_2 разом з заявою надала довідки про розмір заробітної плати для призначення пенсії, встановленої форми, то, як наслідок, є й помилковим висновок вказаного відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії.

Як зазначено вище, право на перерахунок пенсії виникає в особи з дня зверення до відповідного територіального органу пенсійного фонду з відповідною заявою, до якої долучені довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця форми, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 17 січня 2017 № 1-3. Однак, враховуючи, що право на поновлення виплати позивачу пенсії за віком на умовах Закону № 3723-ХІІ виникло з 01.11.2021, то перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі відомостей довідок № 17 та № 18 від 11.10.2021 має бути проведений не раніше цієї дати, тобто з 01.11.2021.

Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в перерахунку пенсії № 70 від 19.10.2021 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як територіального органу за місцем звернення позивача, поновити ОСОБА_1 з 01.11.2021 виплату пенсію за віком, призначеної на умовах статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XІІ, та провести з 01.11.2021 перерахунок пенсії з врахуванням відомостей довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії № 17 від 11.10.2021 та № 18 від 11.10.2021, складених Солотвинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Таким чином, позов належить частково задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В підтвердження понесення судових витрат у справі позивачем подано квитанцію № ПН2299605 від 12.11.2021 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 грн. (а.с. 1).

З огляду на часткове задоволення позову, та враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача-2, позивачу належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань цього відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 681 грн., що складає 2/3 сплаченого судового збору (з розрахунку: 484 грн. + 227 грн. (454 : 2)).

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 26, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в перерахунку пенсії № 70 від 19.10.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) поновити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з 01.11.2021 виплату пенсію за віком на умовах статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-XІІ, та провести з 01.11.2021 перерахунок пенсії з врахуванням відомостей довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії № 17 від 11.10.2021 та № 18 від 11.10.2021, складених Солотвинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 681 (шістсот вісімдесят одну) гривню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.