Справа № 340/1821/21
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 340/1821/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 р. (суддя Петренко О.С.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги

в с т а н о в и В:

16.04.2021 р. ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги, де просила визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2019 р. № 92580-50 та зобов`язати ГУ ДПС у Кіровоградській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши дані щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 р. замінений первісний відповідач ГУ ДПС у Кіровоградській області на правонаступника ГУ ДПС у Кіровоградській області, як відокремлений підрозділ ДПС України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 р. адміністративний позов задоволений частково, визнана протиправною та скасована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.11.2019 р. № 92580-50 та зобов`язане ГУ ДПС у Кіровоградській області, як відокремлений підрозділ ДПС України внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши дані щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Рішення суду мотивоване тим, що з 04.11.2003 р. позивач перебуває в трудових відносинах з Київським національним університетом ім. Тараса Шевченка, статусу ФОП позбавлена в 2014 р., в зв`язку з чим нарахування податкового боргу за 2017 -2019 р. є неправомірним.

Не погодившись з рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 р. відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення суду, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 04.03.1998 р. перебуває на обліку у ГУ ДПС у Кіровоградській області та їй автоматично нарахований єдиний внесок на загальну суму 37 788,74 грн і станом на 01.03.2021 р. в інтегрованій карті позивача рахується заборгованість з ЄСВ на суму 37 788,74 грн, в зв`язку з чим 18.11.2019 р. сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-92580-50 на суму 26 539,26 грн.

Дана вимога позивачу не була вручена та повернулася відповідачу за закінченням терміну зберігання.

З матеріалів справи вбачається, що про прийняту податкову вимогу позивач дізналася, лише, 12.03.2021 р. в зв`язку з блокуванням її банківської картки Новоархангельким районним відділом державної виконавчої служби

Крім того, з матеріалів справи слідує, що 04.03.1998 р, позивач була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. Після 2003 р. підприємницьку діяльність не здійснювала, не перереєстровувалася як ФОП.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 12.04.2021 р. за кодом 268 встановлено, що 10.03.2014 р. державний реєстратор ОСОБА_2 самостійно включив відомості про ФОП з відміткою, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним

Крім того, судом встановлено, що з 04.11.1999 р. позивач працює на посаді викладача кафедри фізичного виховання та спорту в київському національному університеті імені Тараса Шевченка і єдиний внесок за неї сплачує роботодавець.

Статтею 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що « 1. Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

2. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску».

Відповідно статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» « 1. Платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами».

Крім того, п.4 статті 4 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що « 1. Платниками єдиного внеску є:…. 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;…».

Відповідно статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що « 1. Єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами».

З матеріалів справи вбачається, що з 1999 р. до теперішнього часу позивач працює на посаді викладача кафедри фізичного виховання та спорту в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, і єдиний внесок за неї сплачує роботодавець, що підтверджується довідкою університету № 08/182 від 01.04.2021 р. та Довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 про сплату страхових внесків роботодавцем за період з 1999 по 2020 р., згідно чого заборгованість по сплаті ЄСВ відсутня.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем автоматично нарахована заборгованість позивачу за 2017 р. 2019 роки.

Однак, відповідач не надав доказів того, що позивачка в даний період належала до кола платників єдиного внеску, передбачених статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", та має недоїмку зі сплати єдиного внеску за цей період.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01.07.2020 року (справа № 260/81/19) дійшла висновку, що відсутність офіційного підтвердження у особи статусу ФОП, шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оспорюваної податкової вимоги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.07.2021 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова