Справа № 160/19594/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -
21.10.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій представник позивача просить:
В обґрунтування позову зазначається, що у спірній вимозі відповідачем протиправно визначено наявність у позивача боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ, єдиний внесок), позаяк у позивача відсутній обов`язок щодо нарахування і сплати єдиного внеску відносно засуджених осіб, які відбувають покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» та залучаються до суспільно-корисної оплачуваної праці, бо позивач не є для таких осіб роботодавцем і не має статусу податкового агента у правовідносинах, пов`язаних із використанням праці засуджених, позаяк не укладає з ними ніяких трудових договорів та не здійснює записів у трудових книжках. Отже, позивач у даному випадку не є платником єдиного внеску у розумінні приписів п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI). Також позивачем зауважено, що спірна вимога не відповідає приписам п.4 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449 (далі Інструкція №449), оскільки підписана не керівником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яким відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ОСОБА_1 , а підписана ОСОБА_2 , тобто неповноважною особою, що також свідчить про протиправність оскаржуваної вимоги. Таким чином, оскаржувана вимога, винесена контролюючим органом, на думку позивача, є протиправною і підлягає скасуванню.
На виконання вимог ухвали суду від 08 листопада 2021 року представником позивача 10.12.2021р. було усунуто означені недоліки позовної заяви.
11.01.2022 року до суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на позовну заяву Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» з витребуваними ухвалою суду від 15.12.2021 року доказами.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ч.1 ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Не погоджуючись з вказаною вимогою про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з приписами пункту 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Пунктом 10 зазначеної норми Закону №2464-VI визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Згідно з п.п.1,2,4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
База нарахування єдиного внеску визначається статтею 7 Закону №2464-VI.
Абзацом першим частини 5 статті 9 Закону №2464-VI встановлено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).
Відповідно од абз.1 ч.7 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Абзацами 1 та 2 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Згідно з ч.11 ст.9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
За приписами ч.12 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Частиною 2 статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464-VI, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою у розумінні приписів п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, та стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Відповідно до ч.3 ст.25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з абз.1, 3 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Абзацами 4 та 5 частини 4 статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
Частиною 6 статті 25 Закону №2464-VI визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Аналогічні положення закріплено у п.6.8 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. №449 (далі Інструкція №449), згідно з яким, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Відповідно до ч.10 ст.25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Крім того, ч.11 ст.25 Закону №2464-VI передбачено підстави та розміри штрафних санкцій, які можуть застосовуватися податковим органом до платника єдиного внеску, в тому числі і за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум (п.2 ч.12 ст.25 Закону №2464-VI); за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску (п.3 ч.12 ст.25 Закону №2464-VI) тощо.
Згідно з ч.13 ст.25 Закону №2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до податкового органу або позову до суду.
За приписами ч.14 ст.25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску. Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення. Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення податковим органом вищого рівня, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки. Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень податкового органу щодо нарахування пені та застосування штрафів.
Абзацом 4 частини 15 статті 25 Закону №2464-VI визначено, що суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.
Відповідно до ч.16 ст.25 Закону №2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
З матеріалів справи слідує, що відповідно до наявного в них витягу з інтегрованої картки платника (далі ІКП) ЄСВ Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» у останньої станом на 30.09.2021р. обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 879862,91грн., яка виникла у зв`язку із несплатою позивачем у встановлені строки сум єдиного внеску за найманих працівників, самостійно зазначених у Звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Звіт по єдиному внеску) за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року та Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за період 1 квартал 2021 (січень, лютий, березень) та 2 квартал 2021 року (квітень, травень, червень) (далі - Податковий розрахунок), а саме:
Отже, станом на 30.09.2021р. сума недоїмки позивача з ЄСВ становила 879862,91грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2019р. у справі №160/8945/19 у задоволенні адміністративного позову Державної установи «Солонянська виправна колонія(№21)» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу №Ю- від 07.05.2019 року; визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 07.05.2019 року; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.05.2019 року №, від 07.05.2019 року № та від 07.05.2019 року № відмовлено повністю.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2019р. у справі №160/8945/19 набрало законної сили 30.03.2020р.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.12.2019р. у справі №160/8945/19, яке набрало законної сили, зокрема, було встановлено, що Державною установою «Солонянська виправна колонія (№21)» ведеться табель обліку робочого часу засуджених, оформляються наряди виконання робіт, нараховується щомісячно заробітна плата засуджених, виконується функція податкового агента в частині нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору - ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», є роботодавцем відповідно до діючого законодавства, у зв`язку із чим ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, судом під час розгляду справи також було встановлено не нарахування та не відображення позивачем у звітності (таблиця 1, 6 додатка 4 Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів), за 2016 році: жовтень 163 особа, листопад 163 особа, грудень 160 особи, у 2017 році: січень 160 особи, лютий 157 осіб, березень 143 осіб, квітень 162 осіб, травень 183 осіб, червень 154 особа, липень 182 осіб, серпень 166 осіб, вересень 148 осіб, жовтень 160 осіб, листопад 179 осіб, грудень 160 особи, у 2018 році: січень 151 осіб, лютий 150 осіб, березень 134 осіб, квітень 105 особи, травень 118 осіб, червень 155 осіб, липень 147 осіб, серпень 154 осіб, вересень 48 осіб, сум заробітної плати засуджених із врахуванням сум додаткової бази нарахування єдиного внеску на загальну суму 3822681,80 грн. Таким чином, позивачем за період з 01.10.2016 р. по 30.09.2018 р. занижено базу нарахування єдиного внеску на суму 3822681,80 грн. за рахунок не включення до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених із врахуванням додаткової бази нарахування єдиного внеску та не включено до бази нарахування єдиного внеску заробітної плати засуджених на суму 3822681,80 грн., що призвело до заниження суми нарахованого єдиного внеску, на суму 840990,00 грн. У зв`язку із виявленими порушеннями контролюючим органом було винесено вимогу про сплату боргу №Ю- від 07.05.2019 року, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 07.05.2019 року та податкові повідомлення-рішення від 07.05.2019 року №, від 07.05.2019 року № та від 07.05.2019 року №.

З наведеного слідує, що питання наявності підстав для нарахування і сплати позивачем ЄСВ з заробітної плати засуджених осіб розглядалося та вирішувалося судом у рамках справи №160/8945/19, при цьому, вважаючи, що такі нарахування і сплату позивач здійснювати не повинен, останній взагалі не включав такі суми ЄСВ до Звітів по єдиному внеску та до Податкових розрахунків.

Натомість, у справі, що розглядається, йдеться про наявність у позивача заборгованості з ЄСВ, що виникла внаслідок не сплати у встановлені Законом №2464-VI строки сум самостійно зазначених у Звітах по єдиному внеску за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року та у Податкових розрахунках за період 1 квартал 2021 (січень, лютий, березень) та 2 квартал 2021 року (квітень, травень, червень) зобов`язань з ЄСВ з заробітної плати найманих працівників, а не засуджених осіб, що відбувають покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», як помилково вважає та зазначає у позові позивач.

Як зазначалося вище, з наданого відповідачем витягу з ІКП Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» слідує, що з 30.10.2020р. в ІКП позивача поновлено на підставі рішення суду у справі №160/8945/19 заборгованість зі сплати ЄСВ, визначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки) № від 07.05.2019р. та у рішенні про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 07.05.2019р. на загальну суму 1223507,20грн., внаслідок чого у позивача виникла недоїмка з 30.10.2020р. на загальну суму 1223507,20грн. і всі в подальшому сплачені позивачем кошти в рахунок ЄСВ, вказаного у Звітах по єдиному внеску за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року та у Податкових розрахунках за період 1 квартал 2021 (січень, лютий, березень) та 2 квартал 2021 року (квітень, травень, червень), з заробітної плати найманих працівників, зараховувалися контролюючим органом в рахунок погашення боргу з ЄСВ минулих періодів (недоїмки, штрафів, пені) на суму 1223507,20грн. в порядку календарної черговості їх виникнення, як то передбачено частиною 6 статті 25 Закону №2464-VI та п.6.8 Інструкції №449, відтак, у позивача послідовно виникла недоїмка зі сплати єдиного внеску, вказаного у Звітах по єдиному внеску за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року та у Податкових розрахунках за період 1 квартал 2021 (січень, лютий, березень) та 2 квартал 2021 року (квітень, травень, червень), по заробітній платі найманих працівників.

Доказів погашення вищевказаної недоїмки позивачем не надано.

Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджено наявність у Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» заборгованості з ЄСВ станом на 31.09.2021р. у сумі 879862,91грн., на яку і сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-59653-13 від 04.10.2021 року.

Щодо порядку стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, то він регулюється розділом VI Інструкції №449.

Так, відповідно до пунктів 2-4 розділу VI Інструкції №449 у разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

Судом встановлено, що оскаржувану вимогу сформовано та надіслано позивачу на підставі облікових даних інформаційної системи контролюючого органу, як платнику внеску (юридичній особі), який на кінець календарного місяця має борг зі сплати єдиного внеску на суму, що перевищує 10 гривень.

Доводи позивача відносно того, що вимога про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ має формуватися виключно на підставі актів документальних перевірок платника є безпідставними та необґрунтованими та прямо спростовуються вищенаведеними приписами п.4 розділу VІ Інструкції №449, згідно з якими вимога про сплату боргу (недоїмки) може бути сформована не лише на підставі актів документальних перевірок, а й на підставі облікових даних з інформаційної системи фіскального органу, що й мало місце у даному випадку.

Щодо посилання позивача на те, що спірна вимога була підписана не керівником контролюючого органу Чуб Г.В., а іншою не уповноваженою на те, на думку позивача, особою, а саме: ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4 розділу VI Інструкції №449 сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника.

Судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03.02.2021р. №180 «Про делегування повноважень», копія якого наявна в матеріалах справи, Віктора Козакова - начальника Лівобережного відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом уповноважено, зокрема, на підписання вимог, повідомлень про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ.

Відтак, Віктор Козаков - начальник Лівобережного відділу по роботі з податковим боргом управління по роботі з податковим боргом відповідно до наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03.02.2021р. №180 «Про делегування повноважень» є уповноваженою особою на підписання вимог, у зв`язку із чим твердження позивача про те, що спірна вимога підписана неповноважною особою є хибним.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що відповідач, надсилаючи позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-59653-13 від 04.10.2021 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а вказана вимога є законною та обґрунтованою, отже, позовні вимоги про визнання цієї вимоги протиправною та про її скасування задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відповідно до статті 139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» (, місцезнаходження: Військове містечко, буд. 37, с. Аполлонівка, Солонянський район, Дніпропетровська область, 52406) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 14.02.2022 року.

Суддя: О.М. Турова