Справа № 300/8270/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/8270/21 пров. № А/857/7258/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Курильця А.Р.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року (суддя першої інстанції Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ)

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій під час перерахунку пенсії на виконання рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії на підставі рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність та виходячи із грошового забезпечення визначеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, з урахуванням проведених платежів «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» станом на 05.03.2019 з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 23.03.2022 та ухвалити нове про задоволення позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідач, виконуючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 у справі № 300/317/21 в частині перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 протиправно обмежив максимальний розмір його пенсії. Позивач покликається на те, що частина 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016. Отже, дії відповідача щодо застосування обмежень при нарахуванні та виплаті пенсії позивача максимальним розміром є протиправними.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з січня 2005 року отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» згідно розрахунку на пенсію від 28.01.2005 і заяви про призначення пенсії від 24.01.2005 (а.с. 32, 48).

На підставі поданих до відповідача документів, позивачу згідно із коментованим Законом, в редакції станом на січень 2005 року, виходячи із загальної вислуги 29 років (а.с.32), призначена пенсія по інвалідності ІІ групи, а в подальшому І групи у розмірі 100% грошового забезпечення, свідченням чого, серед іншого, є протокол за пенсійною справою №ХД-5 (Міноброни) від 01.06.2012 (а.с.36).

У березні 2018 року Івано-Франківський обласний військовий комісаріат на виконання вимог постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», на ім`я ОСОБА_1 видало довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій №ХД19797 (а.с.38).

Із вказаної довідки видно, що розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 1 березня 2018 року, за прирівняною посадою в загальному становив 11 940,00 гривень, в тому числі: посадовий оклад - 3 600,00 гривень, оклад за спеціальним званням (полковник) - 1 480,00 гривень і надбавка за стаж служби 50% - 3 980,00 гривень (а.с.38).

Керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу з 01.04.2018, в тому числі за період з 01.01.2018, проведено перерахунок пенсії відповідно до коментованої довідки обласного військового комісаріату №ХД19797, що підтверджено протокол (розпорядження від 28.03.2018) перерахунку за пенсійною справою №ХД-Міноборони (зворотній бік а.с.50).

При цьому відповідач застосував максимальний розмір грошового забезпечення - 100%, який відповідає положенням частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», в редакції станом на момент здійснення перерахунку, та відповідно до пункту 23 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в України» від 27.03.2014 за №1166-VII (надалі по тексту також - Закон №1166-VII).

Згідно із коментованим протоколом за пенсійною справою ХД-Міноборони пенсія позивача з 01.01.2018 обраховувалась (перерахована) із становила наступні складові: а) основний розмір 100% грошового забезпечення, яке включало такі складові (11 940,00 гривень): посадовий оклад - 3 600,00 гривень, оклад за спеціальним званням (полковник) - 1 480,00 гривень і надбавка за стаж служби 50% - 3 980,00 гривень; б) збільшення основного розміру пенсії на 25% - 2 985,00 гривень; в) підвищення та надбавки до пенсії: за інвалідність 1 групи, на догляд за інваліда 1 групи і за проживання в гірській місцевості - 726,00 гривень, 726,00 гривень, 70,00 гривень і 3 289,40 гривень відповідно (зворотній бік а.с.37).

Загальний нарахований розмір пенсії після перерахунку склав 19 736,40 гривень, однак у зв`язку із дією Закону №3668-VI фактична виплата пенсії обмежена десятьма прожитковими мінімумами, встановлених для осіб, які втратили працездатність, і становила 13 730,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із таким перерахунком, оскаржив його в судовому порядку, Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2020 у справі №30/455/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 у справі №300/317/21, поряд з іншим, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.04.2019 провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі наданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених платежів однією сумою.

На виконання рішення суду від 03.04.2020 по справі №30/455/20, яке набрало законної сили 10.08.2020, відповідачем з 01.09.2020 (в тому числі за період з 01.01.2018) здійснено перерахунок пенсії позивача, у зв`язку із чим загальний розмір пенсії визначений 20 048,40 грн, а до його складу увійшли (а.с.39): а) основний розмір 100% грошового забезпечення, яке включало такі складові (11 940,00 гривень): посадовий оклад - 3 600,00 гривень, оклад за спеціальним званням (полковник) - 1 480,00 гривень і надбавка за стаж служби 50% - 3 980,00 гривень; б) збільшення основного розміру пенсії на 25% - 2 985,00 гривень; в) підвищення та надбавки до пенсії: за інвалідність 1 групи, на догляд за інваліда 1 групи і за проживання в гірській місцевості - 856,00 гривень, 856,00 гривень, 70,00 гривень і 3 341,40 гривень відповідно (зворотній бік а.с.38).

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 у справі №300/2810/20 та у зв`язку із визнанням в судовому порядку протиправними і нечинними окремих положень Постанови №103, Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у відношенні до ОСОБА_1 видано довідку №9/1/206 від 18.12.2020 про розмір грошового забезпечення станом на 5 березня 2019 року, в примітках, якої вказано, що довідка складена враховуючи дані грошового атестата серії ЗС №314605 (зворотній бік а.с.41, а.с.42).

Відомості у довідці №9/1/206 внесені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №704 за посадою - "заступник начальника центу з тилу - начальник управління 33 ЦБП", яку ОСОБА_1 займав на день звільнення зі служби (20.12.2004), за змістом якої грошове забезпечення в загальному становить 22 941,00 гривень та складається з: посадового окладу - 6 480,00 гривень; окладу за військове звання (полковник) - 1 480,00 гривень; надбавка за вислугу років 50% (ОВЗ+ПО) - 3 980,00 гривень; додаткові види грошового забезпечення, в тому числі: надбавка за таємність 15% (ПО) - 972,00 гривень; надбавка за таємність 5% (ПО) - 437,00 гривень; надбавка за особливості проходження служби 65% (ОВЗ+ПО+% вислуга) - 7 761,00 гривень; премія 35% (ПО) - 2 268,00 гривень (а.с.42).

Виконуючи рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21, яке набрало законної сили 06.04.2021, із урахуванням коментованої довідки №9/1/206 від 18.12.2020, загальний розмір пенсії позивача склав 20 116,80 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою від 08.06.2021, в якій просив провести перерахунок пенсії з 01.04.2019 із урахуванням коментованого рішення без обмеження її максимальним розміром (а.с.15-16).

У відповідь відповідач листом від 13.07.2021 за №5183-5146/Б-02/8-0900/21 повідомив позивача про виконання суду від 03.04.2020 у справі №300/455/20, у зв`язку із чим з серпня 2020 року розмір пенсії ОСОБА_1 склав 20 048,40 гривень. Орган пенсійного забезпечення також вчинив дії на виконання наступного рішення суду від 05.03.2021 у справі №300/317/21, однак з 01.05.2021 внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача залишився незмінним (а.с.17-18).

За даними протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 загальний розмір його пенсії, який фактично виплачується на руки, не змінився і складає 20 116,80 грн (зворотній бік а.с.43).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок перерахунку пенсії позивача на підставі рішення суду з 01.12.2019 розмір пенсії перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 № 3668-VІ, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Конституційний Суд України, керуючись частиною третьою статті 61 Закону України "Про Конституційний Суд України", вважає, що з підстав, наведених у цьому Рішенні, підлягають визнанню такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення першого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, згідно з якими "максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Приписами п.п. 1, 2 резолютивної частини вказаного рішення, визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.12.2016 втратили чинність, оскільки є неконституційними.

Крім того, положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в цілому визнано неконституційним з 20 грудня 2016 року, що означає, що з 20 грудня 2016 року відсутня частина 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а отже, зміни внесені Законом України від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальним розміром.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі № 522/3093/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі № 522/3049/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу«, «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте вказаний Закон містить посилання на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним законом щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовців. Норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців у вказаному спеціальному законі визнана неконституційною, тобто Конституційний Суд України визнав неконституційним обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, а тому відповідач не може застосовувати положення ст. 2 Закону України № 3668 від 08.07.2011 при призначенні/ перерахунку пенсії позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян які під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, такі гарантії не можуть бути звужені шляхом внесення змін до законодавства.

Також на користь зазначеного висновку суду апеляційної інстанції свідчить стала практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, в рішенні ЄСПЛ по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014 (за заявою № 68385/10 та № 71378/10) зазначено, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Отже, відповідачем протиправно обмежено максимальним розміром належну позивачу пенсію.

Таким чином, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій щодо обмеження пенсії позивача її максимальним розміром та зобов`язання перерахувати та виплатити пенсію без обмеження максимальним розміром, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст.317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення вказаних позовних вимог.

Отже, рішення суду необхідно скасувати з прийняттям нового - про задоволення таких позовних вимог шляхом визнання протиправними дій щодо обмеження пенсії максимальним розміром та зобов`язання здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 березня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019 максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 05.03.2021 по справі №300/317/21 без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець