Справа № 420/25200/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії в/ч 1469 щодо нездійснення перерахунку та невиплаті грошового забезпечення з 01.01.21 по 18.07.21 з урахуванням перерахунку допомоги на оздоровлення, а також перерахунку одноразової грошової допомоги при звільнення з військової служби та перерахунку компенсації за невикористані дні додаткової відпустки; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивача грошову компенсацію за проведеним перерахунком грошового забезпечення, матеріальну допомогу на оздоровлення, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби та компенсацію на невикористані дні додаткової відпустки в розмірі 221 262,91 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 та звільнений наказом від 05.07.2021 у зв`язку із закінченням контракту та виключений зі списків особового складу з 18.07.2021. Однак станом на день виключення зі списків особового складу військова частина НОМЕР_2 не провела перерахунок його грошового забезпечення за період з 01.01.2021 по 18.07.21. У зв`язку із цим позивач звернувся із рапортом від 17.07.2021, на що отримав відповідь про те, що оскільки зміно до Постанови КМУ № 704 набули чинності з 17.07.2021, то підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача з 01.01.2021 немає. Водночас, перерахунок за 17 та 18 липня 2021 року здійснено та 28.09.2021 кошти надійшли на рахунок позивача. Позивач не погоджується із такою позицією відповідача, зважаючи на те, що у відповідності до розділу 9 п. 1 Закону України «Про розвідку», ст. 39, ч. 3 ст. 42, ч. 1 ст. 43, ч. 5 ст. 48 цього Закону набирають чинності з 01.01.2021.

Ухвалою судді від 15.12.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

04.02.22 до суду від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, а рішення та дозволи на проведення будь-яких розрахунків видаються виключно керівництвом Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України в межах бюджетних видатків.

Відповідь позивача на відзив до суду не надійшла.

Ухвалою суду від 14.02.22 до участі в справі як другого відповідача залучено Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3).

Відзив від Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3) до суду не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом начальника Інформаційного центру «Одеса» Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України м. Одеси № 11 Р-ОС від 05.07.2021 ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас наказом начальника Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17 червня 2021 року № 11тР-ОС за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18 липня 2021 року виключено зі списків.

17.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до начальника Інформаційного центру «Одеса» Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України м. Одеси із рапортом, в якому просив у відповідності до розділу 5 ст.42 п.3, розділу 9 п. 1 Закону України «Про розвідку» та постанови КМУ від 14.07.2021 №729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» провести перерахунок його грошового забезпечення з 01 січня 2021 року, з врахуванням всіх попередньо виплачених надбавок та розміру премії. Також, в зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, просив здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільнені з військової служби, а також компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

У відповідь листом від 27.08.2021 № 15/11/265 командир в/ч А1469Р повідомив позивачу, що Діяльність військової частини 1469 Р здійснюється відповідно до Закону України "Про розвідувальні органи України", «Про розвідку» та Закону України "Про держану таємницю". Відомості про складові грошового забезпечення військовослужбовців військової частини 1469 Р мають гриф обмеженого доступу згідно наказу Служби безпеки України від 23.12.2020 № 383 «Звід відомостей, що становлять державну таємницю». Зважаючи на вище зазначене, можливості надати довідку про склад грошового забезпечення, немає. Також, на звернення від 17.07.2021 №15/386 (вх. від 17.07.2021 № 467) повідомлено про відсутність підстав для здійснення перерахунку грошового забезпечення відповіднодо статті 42 Закону Украйни «Про розвідку» за період 01.01.2021-16.07.2021 у зв`язку з набранням чинності змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30.07.2017 № 704 лише з 17.07.2021 року. Перерахунок грошового забезпечення за 16.07.2021-17.07.2021, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки буде здійснене після приведення у відповідність із Законом Украйни «Про розвідку» нормативно-правових актів Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України.

В подальшому, 28.09.2021 позивачем було надіслано до військової частини 1469P заяву про виплату перерахунку за 17-18.07.2021 рік на особистий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» та проханням щодо надання порядку проведення перерахунку коштів. 04.11.2021 на рахунок позивача від військової частини НОМЕР_2 було перераховано 84 459 грн. 05 коп.

Зважаючи на те, що за виконаним позивачем розрахунком, йому виплачено в меншому розмірі, ніж належало, по грошовому забезпеченню на 94740,56 грн, по матеріальній допомозі на оздоровлення на 17275,10 грн, а також не виплачено по одноразовій грошовій допомозі при звільненні - 130112,62 грн, по компенсації за дні невикористаної відпустки - 61036,28 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» від 14 липня 2021 р. № 729 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", а саме:

Абзац шостий пункту 1 виключити.

У пункті 3 слова "Службою зовнішньої розвідки" замінити словами "розвідувальними органами".

Пункт 4 доповнити абзацами такого змісту:

"Установити, що посадові оклади військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, установлених цією постановою для відповідних посад військовослужбовців Збройних Сил (додаток 2), із коефіцієнтом:

для військовослужбовців кадрового складу - 1,8;

для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, - 1,4.".

4. Підпункт 2 пункту 5 після слова "відсотків" доповнити словами і цифрами "(для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків)".

5. Підпункт 1 пункту 6 викласти в такій редакції:

"1) надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16, а військовослужбовцям розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової військової служби) - в розмірі 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік вислуги років, але не більше 50 відсотків посадового окладу.".

Додаток 5 до постанови виключити.

Вищезазначена постанова Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 р. № 729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» набрала чинності з 17.07.2021.

Згідно 1 ст. 42 Закону України «Про розвідку» умови грошового забезпечення, оплати праці співробітників розвідувальних органів мають забезпечувати достатні матеріальні умови для належного виконання ними посадових (службових) обов`язків з урахуванням специфіки, інтенсивності та особливого характеру служби (роботи), забезпечувати добір до розвідувальних органів висококваліфікованих кадрів, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності, компенсувати їхні фізичні та інтелектуальні затрати.

На співробітників розвідувальних органів поширюються умови грошового забезпечення та оплати праці, встановлені законодавством для державних службовців та інших працівників центральних органів виконавчої влади зі спеціальним статусом, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, у порядку і в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Грошове забезпечення та заробітна плата співробітників розвідувальних органів складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за військовим званням або надбавки за ранг державного службовця; 3) надбавки за вислугу років; 4) надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; 5) інших доплат, надбавок та винагород, передбачених законодавством; 6) премій.

Посадові оклади співробітників розвідувальних органів встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, встановлених Кабінетом Міністрів України для відповідних посад державної служби та посад інших категорій працівників у центральних органах виконавчої влади зі спеціальним статусом, посад військовослужбовців Збройних Сил України із коефіцієнтом: для співробітників кадрового складу - 1,8; для співробітників, які не належать до кадрового складу, - 1,4.

Співробітникам розвідувальних органів виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірі трьох відсотків посадового окладу за кожний календарний рік вислуги років (стажу роботи), але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Розміри інших зазначених у частині другій цієї статті окладів, доплат, надбавок і винагород визначаються відповідно до законодавства.

Премії, передбачені пунктом 6 частини другої цієї статті, встановлюються в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше 30 відсотків загального фонду посадових окладів співробітників розвідувальних органів за рік, та економії фонду оплати праці.

Співробітникам розвідувальних органів один раз на рік виплачуються грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення або середньомісячної заробітної плати та грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення або середньомісячної заробітної плати.

Посадові оклади з урахуванням зазначеного у частині третій цієї статті коефіцієнта та інші складові грошового забезпечення, заробітної плати, а також порядок виплати грошового забезпечення та заробітної плати співробітникам розвідувальних органів встановлюються керівниками цих органів.

Умови набрання чинності законами закріплено частиною п`ятою статті 94 Конституції України, за якою закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Головною метою цієї конституційної норми є недопущення набрання законом чинності до моменту його офіційного оприлюднення, чим забезпечується реалізація конституційних положень, відповідно до яких закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність осіб; ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення (стаття 58 Конституції України).

У цьому контексті Конституційний Суд України вважає, що положення частини п`ятої статті 94 Конституції України надають право Верховній Раді України встановлювати строк набрання законами чинності не тільки через 10 днів після їх офіційного опублікування, а й з моменту, визначеного самим законом, зокрема з дати введення закону в дію. Тобто закони чи окремі їх положення можуть вводитися в дію після дня набрання ними чинності.

Таким чином, Основним Законом України передбачено порядок і строки набрання законом чинності, а також введення в дію окремих його положень. Виходячи з цього законодавець, враховуючи різні обставини, може встановити іншу дату введення закону в дію.

Приписи закону, яким до іншого закону внесено зміни, із набранням чинності є нормами закону, до якого внесено зміни (Рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 7 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 у справі за конституційною скаргою громадянина України ОСОБА_2 та інших громадян України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 13 пункту 4 розділу І Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII).

Відповідно до п. 1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про розвідку» стаття 39, частина третя статті 42, частина перша статті 43, частина п`ята статті 48 цього Закону набирають чинності з 1 січня 2021 року.

Повертаючись до обставин, суд зазначає, що оскільки підстави для перерахунку грошового забезпечення позивача виникли внаслідок прийняття Кабінетом Міністрів України постанови «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» від 14 липня 2021 р., яка набрала чинності з 17.07.2021, то відповідачем цілком правомірно здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за 17 та 18 липня 2021 року.

В той же час, суд не оминає увагою положення ч. 3 ст. 42 в кореспонденції з абз. 2 п. 1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про розвідку», які встановлюють з 01.01.2021 посадові оклади співробітників розвідувальних органів встановлюються відповідно до розмірів посадових окладів, встановлених Кабінетом Міністрів України для відповідних посад державної служби та посад інших категорій працівників у центральних органах виконавчої влади зі спеціальним статусом, посад військовослужбовців Збройних Сил України із коефіцієнтом: для співробітників кадрового складу - 1,8; для співробітників, які не належать до кадрового складу, - 1,4.

При цьому умови грошового забезпечення та оплати праці співробітників розвідувальних органів, порядок їх встановлення та розмірів визначається Кабінетом Міністрів України, з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про розвідку».

Вирішуючи спір, суд враховує, що верховенство конституційних норм поширюється на всі сфери державної діяльності, в тому числі і на законотворчий процес. Верховна Рада України, приймаючи закони, а Кабінет Міністрів України - постанови, не має права допускати невідповідностей щодо будь-яких положень, прямо закріплених в Конституції України.

Закріплення в Основному Законі України принципу верховенства права, невідчужуваності й непорушності прав і свобод людини і громадянина, гарантій їх здійснення та захисту визначає зміст законів, інших нормативно-правових актів, які повинні прийматися на основі Конституції і відповідати їй (частина друга статті 8).

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України). Це стосується, зокрема, і діяльності Кабінету Міністрів України, який є вищим органом у системі органів виконавчої влади (частина перша статті 113 Конституції України).

Неухильне додержання органами державної влади та органами місцевого самоврядування Конституції та законів України є запорукою стабільності, підтримання громадського миру, злагоди в державі.

У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції "майном" визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" (пункт 32)).

ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися активом: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності правомірних очікувань, у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави. Інакше кажучи, правомірні (законні) очікування - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 32).

Таким чином, позивач з 01.01.2021 мав право на перерахунок його грошового забезпечення на підставі ч. 3 ст. 42 в кореспонденції з абз. 2 п. 1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про розвідку», не зважаючи на приведенням Кабінетом Міністрів України у відповідність постанови № 704 від 30.08.2017 шляхом внесення змін постановою від 14 липня 2021 р. № 729. Закони України мають вищу юридичну силу відносно інших нормативно-правових актів і запроваджена в даному випадку законодавча норма давала позивачу цілком законні сподівання та очікування на отримання належного розміру грошового забезпечення із застосуванням визначеного законодавцем коефіцієнту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що бездіяльність відповідачів, яка полягає у не застосуванні з 01.01.21 при обчисленні позивачу розміру посадового окладу та інших видів грошового забезпечення, розмір яких визначається із застосуванням ч. 3 ст. 42 в кореспонденції з абз. 2 п. 1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про розвідку», є протиправною.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Належним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідачів провести позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.21 по 16.07.21, так як за 17 та 18 липня 2021 року відповідачами здійснено такий перерахунок та виплату, що позивачем не заперечується.

При цьому визначення розміру недоотриманих виплат є виключною компетенцію відповідачів, а тому суд не повинен та не уповноважений втручатися у дискреційні повноваження щодо виконання відповідачами обов`язку з визначення суми недоотриманих виплат, за умови, що спір з безпосередньо цього приводу відсутній. Відтак, в межах вирішення даного спору суд вважає за необхідне застосувати ефективний спосіб захисту порушеного права, зобов`язавши відповідачів, використовуючи ними власну компетенцію, забезпечити дотримання гарантій, пов`язаних з виплатою недоотриманих сум грошового забезпечення, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати сторонами не понесені.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Жуковського, 1, Одеса, Одеська область, 65014; ), Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3) (АДРЕСА_2; ЄДРПОУ НОМЕР_4) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3) щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати в повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.21 по 16.07.21 з урахуванням перерахунку допомоги на оздоровлення, а також, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 18.07.2021, перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та перерахунку компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3) здійснити з 01.01.21 по 16.07.21 перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення, матеріальної допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк