Справа № 380/1743/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року

справа № 380/1743/22

провадження № П/380/1752/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управлінням Держпраці у Львівській області від 18.10.2021 № ЛВ11132/1494/АВ/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю.

Ухвалою від 24.01.2022 суддя відкрила загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 11.05.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10.08.2021 інспектором праці Головного управління Держпраці у Львівській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт від 10.08.2021 № ЛВ11132/1494/АВ. У ході інспекційного відвідування встановлено за фактичною адресою місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 : АДРЕСА_1 (заклад громадського харчування ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на робочому місці бармена (за барною стійкою) за виконанням трудової функції працівника, який представився ОСОБА_2 та здійснював обслуговування клієнтів, а саме: продаж напоїв та інших товарів, за що отримував готівкові кошти, віддавав клієнтам решту, тощо. Вважає, що посадові особи ГУ Держпраці навіть не намагалися відібрати пояснення у так званого найманого працівника чи у позивача негайно після виявлення правопорушення, встановити особу такого працівника тощо. Для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої ст. 265 КЗпІІ України, посадові особи уповноваженого органу повинні довести належними та допустимими доказами факт допуску працівника до роботи без оформлення трудового поговору. Однак, як вбачається з доданих матеріалів інспекційного відвідування, висновки інспекторів праці не містять належного доказового підґрунтя, а є лише їхніми припущеннями.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 04.03.2022 вх. № 18924, у якому зазначає, щов ході проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 28.07.2021 інспекторами праці зційснено вихід за фактичною адресою місця здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , (заклад громадського харчування ІНФОРМАЦІЯ_2 ), де зафіксовано на робочому місці бармена (за барною стійкою) за виконанням трудової функції працівника, який представився ОСОБА_2 та здійснював обслуговування клієнтів, а саме: продаж напоїв та інших товарів, за що отримував готівкові кошти, віддавав клієнтам решту, тощо. 03.08.2021 Підприємцем надано інспектору праці письмові пояснення, в яких зазначено, що станом на момент здійснення перевірки офіційно працевлаштований один найманий працівник, а саме: ОСОБА_3 на посаді кухаря, що підтверджене наданими в ході інспекційного відвідування документами (заява про прийняття па роботу від 21.07.2021, трудовий договір від 21.07.2021, повідомлення про прийняття на роботу від 21.07.2021 та квитанція №2 від 21.07.2021). Згідно з наданими у ході інспекційного відвідування документами, у підприємця до 10.08.2021 у закладі громадського харчування ІНФОРМАЦІЯ_2 офіційно не працевлаштований жодний працівник. При цьому, офіційно у трудових відносинах з Підприємцем не перебуває жоден працівник на посаді бармена. Вищенаведене свідчить про фактичний допуск до роботи працівника ОСОБА_4 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України.

Також зазначає, що за результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 складено акт інспекційного відвідування від 10.08.2021 № ЛВ11132/1494/ПД/АВ та Припис про усунення виявлених порушень від 10.08.2021 № ЛВ11132/1494/АВ/П. Відповідно до пункту 25 Порядку № 823 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування. У зв`язку з неможливістю особистого вручення два примірники акта та припису було направлено об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення 314).

Позивач подав відповідь на відзив від 23.03.2022 (вх. № 22152), у якому вказує, що начальником ОСОБА_5 було видано наказ від 28.07.2021 № 1079-П та направлення від 28.07.2021 № 1064, яким інспекторам праці доручено провести позаплановий захід зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування. З матеріалів перевірки випливає, що оспорюване інспекційне відвідування розпочате 28 липня 2021 року в 14 год. 00 хв. Однак посадові особи ГУ Держпраці знаходилися в приміщенні за адресою м. Сокаль, вул. Січ. Стрільців, 2 28 липня 2021 року в першій половині дня, тобто до 14 год. 00 хв. Таким чином, посадовими особами Держпраці грубо порушено чинне законодавство України при призначенні та проведенні оспорюваного інспекційного відвідування.

Позивач подав заяву від 08.06.2022 (вх. № 39811) про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд дійшов висновку про те, що матеріли адміністративної справи чітко відображають правові позиції учасників справи, їхні доводи і обґрунтування є як у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, а тому є достатніми для вирішення справи по суті. Неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд відповідно до частини 9 статті 205 КАС України вирішує справу у письмовому провадженні.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

У доповідній записці т.в.о. начальника управління з питань праці Н.Кличмука від 27.07.2021 № 4979/1 відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823, висловлено пропозицію провести захід державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2 ; фактична адреса: АДРЕСА_1 , в частині виявлення неоформлених трудових відносин.

28.07.2021 ГУ Держпраці у Львівській області видано наказ № 1079-П Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного наказу 27.01.2020 оформлено направлення від 28.07.2021 № 1064 на проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 . Строк здійснення з 28.07 -10.08.2021.

За результатами інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 складено акт проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог у сфері праці від 10.08.2021 № ЛВ11132/1494/АВ.

У ході проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 28.07.2021 інспекторами праці здійснено вихід за фактичною адресою місця здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (заклад громадського харчування ІНФОРМАЦІЯ_1 ), де зафіксовано засобами фото-відео фіксації на робочому місці бармена (за барною стійкою) за виконанням трудової функції працівника, який представився ОСОБА_2 та здійснював обслуговування клієнтів, а саме: продаж напоїв та інших товарів, за що отримував готівкові кошти, віддавав клієнтам решту, тощо.

03.08.2021 підприємцем надано інспектору праці письмові пояснення, в яких зазначено, що станом на момент здійснення перевірки офіційно працевлаштований один найманий працівник ОСОБА_6 на посаді кухаря, що підтверджено наданими в ході проведення інспекційного відвідування документами (заява про прийняття на роботу від 21.07.2021, трудовий договір від 22.07.2021, повідомлення про прийняття на роботу від 21.07.2021 та квитанція № 2 від 21.07.2021).

Згідно з наданими у ході інспекційного відвідування документами у підприємця до 21.07.2021 у закладі громадського харчування ІНФОРМАЦІЯ_1 офіційно не працевлаштовано жодного працівника. При цьому, офіційно у трудових відносинах з підприємцем не перебуває жоден працівник на посаді бармена.

Враховуючи вищенаведене, у підприємця має місце порушення вимог ст.ст. 21, 24 КЗпП України, постанові Кабінету Міністрів України Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" від 17.06.2015 № 413, що полягає у фактичному допуску ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, ОСОБА_4 .

У зв`язку з виявленими порушеннями законодавства про працю контролюючим органом складений припис про усунення виявлених порушень від 10.08.2021 № ЛВ3721/893/АВ/П.

Перший заступник начальника Головного управління Держпраці у Львівській області на підставі акту інспекційного відвідування від 10.08.2021 № ЛВ11132/1494/АВ прийняв постанову від 18.10.2021 № ЛВ 11132/1494/АВ/ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 у розмірі 60 000,00 грн за порушення вимог частини першої статті 21 КЗпП України та частини четвертої статті 24 КЗпП України, абзацу першого постановляючої частини постанови № 413.

Не погодившись із винесеною постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах

Згідно з ст. 43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 Кодексу законів про працю України державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці).

Згідно з п. 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області, затвердженого наказом Держпраці від 03.08.2018 № 84 (далі - Положення № 84) Управління є територіальним органом Держпраці, що їй підпорядковується.

Згідно пп. 1 п. 3 Положення № 84 завданням Управління є, зокрема, реалізація державної політики у сфері охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до пп. 9 п. 4 Положення № 84 Управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про зайнятість населення з питань дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Статтею 1 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності від 05.04.2007 № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною другою статті 2 КЗпП працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим за підстав, наведених в частині першій статті 24 КЗпП.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 24 КЗпП).

На виконання частини третьої статті 24 КЗпП Кабінет Міністрів України прийняв постанову Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу № 413 від 17.06.2015 (далі - Постанова № 413).

За правилом, визначеним Постановою № 413 повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України Про зайнятість населення визначено постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 17.07.2013 № 509 (далі - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Згідно з п. 3 Порядку № 509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до п. 4 Порядку під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом України від 08.08.2004 № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України Про основі засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823.

Відповідно пункту 2 Порядку № 823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 823підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

З матеріалів справи вбачається, що підставою здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) ФОП ОСОБА_1 на предмет перевірки додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин є наказ Головного Управління Держпраці у Львівській області Про проведення від № 1079-П Про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , який винесений за результатами аналізу інформації, викладеній у доповідній записці т.в.о. начальника Управління з питань праці Н.Климчук від 27.07.2021 № 4947/1.

У вказаній доповідній записці повідомлено, що інспекторами праці ГУ Держпраці у Львівській області у ході проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи встановлено допуск до роботи працівників без оформлення трудових відносин у ФОП ОСОБА_1 . За даними ПФУ у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) не працевлаштовано жодного працівника, що не відповідає фактичній кількості осіб, залучених до виконання робіт, встановленій у ході відвідування - 1 особа. Вищезазначене зумовлює необхідність проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин за результатами аналізу інформації, отриманої з інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 здійснене за наявності підстави, визначеної підпунктом 3 пункту 5 Порядку № 823, інформації, що міститься в доповідній записці від 27.07.2021 № 4979/1 та даних Пенсійного фонду України про кількість найманих працівників.

Отже, відповідачем дотримано порядок призначення інспекційного відвідування позивача в частині визначення підстав проведення інспекційного відвідування, у зв`язку з цим, суд вважає безпідставними доводи позивача в цій частині.

Щодо доводів позивача, що всупереч п. 3 Порядку № 509 позивачу не було повідомлено про дату одержання документів, суд зазначає таке.

У матеріалах справи наявне повідомлення від 02.09.2021 про одержання документів ФОП ОСОБА_1 , згідно з яким Головне управління Держпраці у Львівській області повідомило, що 02.09.2021 уповноваженою особою одержано матеріали інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено: акт складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду від 10.08.2021 № ЛВ11132/1494/АВ. Відповідно до п. 2 Порядку повідомлено, що отримання Акта від 10.08.2021 № ЛВ11132/1494/АВ є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбаченою ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Водночас, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази надіслання та отримання (вручення) такого повідомлення особою, щодо якої здійснюватиметься розгляд питання про накладення штрафу передбаченого частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю.

Суд звертає увагу, що пункт 2 Порядку № 509 встановлює строк розгляду відповідачем справи про накладення штрафу, та обумовлює як початок його перебігу, так і необхідність письмового повідомлення уповноваженою особою контролюючого органу - суб`єкта господарювання та роботодавця з визначенням строку такого повідомлення (не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання).

Більше того, вказаний пункт Порядку № 509, визначає альтернативні шляхи повідомлення суб`єкта господарювання, зокрема: рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, що, на переконання суду, свідчить про очевидну необхідність забезпечити органом державної влади обізнаність такій особі про розгляд питань про притягнення її до відповідальності.

Водночас, відповідач не вжив достатніх заходів щодо забезпечення факту «повідомлення» ФОП ОСОБА_1 про розгляд питання притягнення його до відповідальності, як наслідок, ставить під сумнів об`єктивність розгляду справи про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 , в порядку вимог пункту 3 Порядку 509.

Відповідач не спростував того факту, що вказане повідомлення не було вручено позивачу.

Так, згідно з пунктами 54-58, 67 постанови Верховного Суду від 16.07.2021 у справі №520/7901/19, колегія суддів зауважує, що особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Суд звертає увагу на те, що приписами пункту 9 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Cуд наголошує, що особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності (штраф у розмірі 60000,00 грн), повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Підсумовуючи наведене та не надаючи правову оцінку оскарженій постанові Головного управління Держпраці у Львівській області від 18.10.2021 № ЛВ11132/1494/АВ/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість по суті, суд вважає, що вона прийнята відповідачем передчасно, із порушення встановленого порядку розгляду справи про накладення штрафу, а отже є протиправною і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, Рішення від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини звернув увагу, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).и повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Львівській області (пл. Міцкевича, 8, м. Львів, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 18.10.2021 № ЛВ11132/1494/АВ/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Стягнути з Головного управління Держпраці у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 992,40 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23.06.2022.

Суддя Кедик М.В.