Справа № 240/22446/20
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/22446/20

категорія 113040000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К. Сервіс" до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс (далі ТОВ Т.В.К.Сервіс, позивач), звернулось до суду з позовом до Управління Держпраці у Житомирській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 27.11.2020 №ЖИ39/ЖТ8801/84АВШ-ФС, винесену заступником начальника Управління Держпраці у Житомирській області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ Т.В.К.Сервіс зазначило про помилковість вказаних в акті інспекційного відвідування від 12.10.2020 №ЖТ8801/84/АВ висновків Управління Держпраці у Житомирській області про порушення товариством норм законодавства про працю та зайнятість населення, наслідком чого є протиправність прийнятої на підставі цього акту постанови про накладення штрафу від 27.11.2020 №ЖИ39/ЖТ8801/84АВШ-ФС.

Ухвалою суду провадження у справі №240/22446/20 відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення виклику учасників справи.

Управління Держпраці у Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Аргументуючи правомірність винесення оскаржуваної в даній справі постанови від 27.11.2020 №ЖИ39/ЖТ8801/84АВШ-ФС про накладення на ТОВ Т.В.К.Сервіс штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення управління зазначило, що вказана постанова винесена відповідно до ст. 265 КЗпП України, Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, та за наявності законодавчо визначених для цього підстав.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в період з 01.09.2020 по 03.09.2020 посадовими особами Управління Держпраці у Житомирській області на підставі направлення від 31.08.2020 №1025/20 та відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, було проведено захід держаного контролю в формі інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс з питань додержання ним законодавства про працю в частині розірвання трудових договорів та виплати розрахункових коштів, за зверненнями громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 31.07.2020 №525 та від 14.08.2020 №571.

За результатами проведеного заходу контролю був складений акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 03.09.2020 №ЖТ8586/84/АВ, в якому зафіксовано ряд допущених ТОВ Т.В.К.Сервіс порушень законодавства про працю та зайнятість населення, а саме:

- порушення пп.1, пп.7, п. 3 глави ІІІ, п. 1 глави І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5, яке полягало у не застосуванні підприємством для реєстрації вхідної кореспонденції жодної з трьох форм реєстрації документів (журнальної, карткової ч автоматизованої);

- порушення п.1, п.2 ст. 29 КЗпП України, яке полягало в тому, що до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган не роз`яснив працівникові ОСОБА_2 її права та обов`язки та не ознайомив її з правилами внутрішнього трудового розпорядку (Висновок про порушення п.1, п.2 ст. 29 КЗпП України був зроблений у зв`язку з тим, що в листі ознайомлення працівників ТОВ Т.В.К.Сервіс з правилами внутрішнього трудового розпорядку підпис працівника ОСОБА_2 про її ознайомлення відсутній. Крім того, була також відсутня посадова інструкція представника торгівельного за підписом працівника ОСОБА_2 про ознайомлення з нею);

- порушення ч. 1 ст. 38 КЗпП України, яке полягало в тому, що відповідно до наказу ТОВ Т.В.К.Сервіс від 07.08.2020 №66-К гр. ОСОБА_1 було звільнено 07.08.2020 з посади представника торгівельного за власним бажанням згідно з п.1 ст. 38 КЗпП на підставі її заяви від 27.07.2020. Проте, у вказаній заяві від 27.07.2020 гр. ОСОБА_1 просила звільнити її згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 31.07.2020;

- порушення п. 10 розділу IV постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", яке полягало у тому, що при нарахуванні гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 компенсації за невикористанні відпустки при звільненні у розрахунковому періоді, протягом якого за працівниками зберігається середній заробіток, за проміжок часу до підвищення тарифних ставок і посадових окладів, не було здійснено коригування на коефіцієнт їх підвищення;

- порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України, яке полягало в тому, що компенсація за невикористані дні щорічної відпустки хоч і виплачена гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 в дні звільнення, але не в повному обсязі, а саме без застосування коефіцієнта коригування, розрахованого відповідно до п. 10 розділу IV постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати";

- порушення ч. 1 ст. 142 Кзпп України, яке полягало в тому, трудовий розпорядок на підприємстві, який визначений наказом від 11.01.2011 №8 "Про затвердження Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ "Т.В.К.Сервіс", не затверджений трудовим колективом;

- порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України, яке полягало в тому, на підставі наказу від 22.07.2020 №58-к гр. ОСОБА_2 було звільнено на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин. Однак, жодних документів, які свідчили б про те, що від гр. ОСОБА_2 роботодавець зажадав письмові пояснення причин її відсутності на роботі у період з 13.07.2020 по 17.07.2020, 20.07.2020 та 21.07.2020 до перевірки не надано;

- порушення ч. 4 ст. 149 КЗпП України, яке полягало в не ознайомленні під підпис гр. ОСОБА_2 з наказом від 22.07.2020 №58-К про її звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Доказів оскарження ТОВ Т.В.К.Сервіс вищезазначеного акту інспекційного відвідування від 03.09.2020 №ЖТ8586/84/АВ матеріали справи не містять.

На підставі акту від 03.09.2020 №ЖТ8586/84/АВ Управлінням Держпраці у Житомирській області був складений припис від 03.09.2020 №ЖТ8565/84/АВ/П, яким ТОВ Т.В.К.Сервіс встановлений строк до 22.09.2020 для усунення виявлених порушень законодавства про працю (а.с.25-29).

В свою чергу, ТОВ Т.В.К.Сервіс у відповідь надіслало Управлінню Держпраці у Житомирській області лист від 21.09.2020 №82 про виконання вимог припису від 03.09.2020 №ЖТ8565/84/АВ/П, в якому повідомило, що: порушення, зазначене у приписі під №1 усунено станом на 11.09.2020; з приводу порушення, зазначеного у приписі під №2, товариство повідомило, що наказ №73-К від 27.09.2019 р. про прийняття на роботу ОСОБА_2 підписаний нею власноручно, що означає погодження працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та з посадовою інструкцією; з приводу усунення порушення, зазначеного у приписі під №3, товариство повідомило, що представника торговельного ОСОБА_1 було звільнено за власним бажанням, зауваження відсутні, про що свідчить підпис з наказом ознайомлений, а заява про звільнення за власним бажанням надійшла листом на підприємство 17.08.2020 р. після звільнення даного працівника; для усунення порушень, зазначених у приписі під №4-5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було донараховано та виплачено компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки на суми коефіцієнта коригування середнього заробітку; порушення, зазначене у приписі під №6 усунено; станом на 11.09.2020; з приводу усунення порушень, зазначених у приписі під №7-8, товариство повідомило ОСОБА_2 трудову книжку отримала власноручно, про що свідчить запис в журналі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, а це означає, що ОСОБА_2 ознайомлена із записами в трудовій книжці та зауважень не надавала (а.с.33).

12 жовтня 2020 року, після отримання вищезазначеного листа, посадовими особами Управління Держпраці у Житомирській області відповідно до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823, було проведено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс з питань виконання ним вимог припису від 03.09.2020 №ЖТ8565/84/АВ/П.

За результатами вказаного інспекційного відвідування був складений акт від 12.10.2020, в якому зафіксовано, що не всі вказані в акті інспекційного відвідування від 03.09.2020 №ЖТ8586/84/АВ та приписі від 03.09.2020 №ЖТ8565/84/АВ/П порушення законодавства про працю усунені ТОВ Т.В.К.Сервіс. Зокрема неусуненими залишились наступні порушення:

- порушення ч. 1 ст. 38 КЗпП України, яке полягало в тому, що відповідно до наказу ТОВ Т.В.К.Сервіс від 07.08.2020 №66-К гр. ОСОБА_1 було звільнено 07.08.2020 з посади представника торгівельного за власним бажанням згідно з п.1 ст. 38 КЗпП на підставі її заяви від 27.07.2020. Проте, у вказаній заяві від 27.07.2020 гр. ОСОБА_1 просила звільнити її згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 31.07.2020;

- порушення п.1, п.2 ст. 29 КЗпП України, яке полягало в тому, що до початку роботи за укладеним трудовим договором ТОВ Т.В.К.Сервіс не роз`яснив працівникові ОСОБА_2 її права та обов`язки та не ознайомив її з правилами внутрішнього трудового розпорядку;

- порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України, яке полягало в тому, що до застосування до гр. ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (прогули без поважних причин) ТОВ Т.В.К.Сервіс пояснень від неї не зажадало;

- порушення ч. 4 ст. 149 КЗпП України, яке полягало в не ознайомленні під підпис гр. ОСОБА_2 з наказом від 22.07.2020 №58-К про її звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.9-14).

У зв`язку з наявністю вищезазначених порушень, Управління Держпраці у Житомирській області на підставі ст. 265 КЗпП України, ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, прийнято постанову від 27.11.2020 про накладення на ТОВ Т.В.К.Сервіс штрафу в розмірі 20000,00 гривень за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (а.с.7).

Не погодившись із прийнятою відповідачем постановою про накладення штрафу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон №877) заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Згідно зі статтею 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання ч. 1 ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 6 Положення № 96 Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема, безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю від 21.08.2019 року №823 (далі Порядок №823, який був чинним на час проведення перевірки).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 823, в редакції чинній на момент проведення інспекційного відвідування позивача, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Положеннями Порядку № 823 не визначено тип заходу - плановий чи позаплановий, а лише форму - інспекційне відвідування чи невиїзне інспектування.

Так, інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені п. 5 Порядку № 823, відповідно до приписів якого інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.

Судом встановлено, що підставою для здійснення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс слугували зверненнями громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 31.07.2020 №525 та від 14.08.2020 №571.

Таким чином, проведений відповідачем відносно Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс захід державного контролю у формі інспекційного відвідування був призначений за наявності визначених законодавством підстав для здійснення такого заходу.

Згідно з п. 8, 9 Порядку № 823 під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності). Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів.

Відповідно до п. 10 Порядку № 823 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:

1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;

2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;

3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;

4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;

5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;

6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;

7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до пунктів 16-17 Порядку № 823 за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження (п. 18 Порядку № 823).

Згідно з пунктами 20-22 Порядку № 823, припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного в ньому строку виконання. Якщо об`єкт відвідування не надав відповіді або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту виконання припису, проводиться інспекційне відвідування з підстави, наведеної у підпункті 11 пункту 5 цього Порядку.

Саме на виконання п. 22 Порядку № 823 Управлінням Держпраці у Житомирській області 12 жовтня 2020 року було проведено інспекційне відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс з питань виконання ним вимог припису від 03.09.2020 №ЖТ8565/84/АВ/П, за результатами якого складено акт від 12.10.2020.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 823 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Правовими нормами статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог законодавства про працю, крім передбачених абзацами другим - восьмим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати за кожне таке порушення.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України, врегульований Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису.

Згідно з пунктами 3-4 Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Оскільки, підставою для притягнення юридичної особи до відповідальності на підставі статті 265 КЗпП України є порушення нею норм законодавства про працю, суд, вирішуючи спірні правовідносини щодо правомірності прийняття постанови від 27.11.2020 №ЖИ39/ЖТ8801/84АВШ-ФС, суд в даній справі перевіряє наявність у відповідача правових підстав для її прийняття, тобто наявність порушень Товариством з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс норм законодавства про працю.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для прийняття Управлінням Держпраці у Житомирській області оскаржуваної постанови від 27.11.2020 №ЖИ39/ЖТ8801/84АВШ-ФС стало допущення Товариством з обмеженою відповідальністю Т.В.К.Сервіс чотирьох порушень законодавства про працю:

1) порушення ч. 1 ст. 38 КЗпП України, яке полягало в тому, що відповідно до наказу ТОВ Т.В.К.Сервіс від 07.08.2020 №66-К гр. ОСОБА_1 було звільнено 07.08.2020 з посади представника торгівельного за власним бажанням згідно з п.1 ст. 38 КЗпП на підставі її заяви від 27.07.2020. Проте, у вказаній заяві від 27.07.2020 гр. ОСОБА_1 просила звільнити її згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з 31.07.2020;

2) порушення п.1, п.2 ст. 29 КЗпП України, яке полягало в тому, що до початку роботи за укладеним трудовим договором ТОВ Т.В.К.Сервіс не роз`яснив працівникові ОСОБА_2 її права та обов`язки та не ознайомив її з правилами внутрішнього трудового розпорядку;

3) порушення ч. 1 ст. 149 КЗпП України, яке полягало в тому, що до застосування до гр. ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (прогули без поважних причин) ТОВ Т.В.К.Сервіс пояснень від неї не зажадало;

4) порушення ч. 4 ст. 149 КЗпП України, яке полягало в не ознайомленні під підпис гр. ОСОБА_2 з наказом від 22.07.2020 №58-К про її звільнення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ТОВ Т.В.К.Сервіс посилається на те, що висновки відповідача, щодо наявності вищезазначених порушень є безпідставними.

Перевіряючи обґрунтованість висновку про порушення позивачем ч. 1 ст. 38 КЗпП України, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ Т.В.К.Сервіс був виданий наказ від 07.08.2020 №66-К, яким торгового представника ОСОБА_1 звільнено з роботи із 07.08.2020 за власним бажанням на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України. В якості підстави для звільнення в наказі вказано заяву ОСОБА_1 від 27.07.2020 (а.с.107).

Однак, зі змісту вищезазначеної заяви ОСОБА_1 від 27.07.2020 вбачається, що вона просила звільнити її з 31.07.2020 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.108).

Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є угода сторін.

Згідно з частиною 1 статті 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Відповідно до 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 Про практику розгляду судами трудових спорів при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 від 27.07.2020 вбачається, що на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України просила звільнити її з 31.07.2020, однак, позивач звільнив її за власним бажанням із 07.08.2020, тобто застосував двотижневий строк, передбачений п. 1 ст. 38 КЗпП України, тим самим порушив вищезазначену правову норму.

Заперечуючи проти наявності вказаного порушення позивач зазначив, що ОСОБА_1 також була подана заява від 31.07.2020, в якій вона просила звільнити її згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з переїздом на інше місце проживання.

Разом з тим, вищезазначена заява ОСОБА_1 від 31.07.2020 про звільнення її на підставі ст.38 КЗпП України була отримана ТОВ Т.В.К.Сервіс поштою 17.08.2020, що не заперечується позивачем.

Вказане свідчить, що наказ від 07.08.2020 №66-К про звільнення ОСОБА_1 був прийнятий ТОВ Т.В.К.Сервіс до надходження вищезазначеної заяви від 31.07.2020, і на день надходження на підприємство цієї заяви гр. ОСОБА_1 вже була звільнена. Крім того, під час проведення інспекційного відвідування відповідачем було встановлено, що відповідно до табеля обліку використання робочого часу за серпень 2020 року період з 01.08.2020 по 07.08.2020 визначений як робочий для ОСОБА_1 , а відтак вказані доводи позивача жодним чином не спростовують порушення ним вимог ч. 1 ст. 38 КЗпП України при прийнятті наказу від 07.08.2020 №66-К.

Перевіряючи обґрунтованість висновку відповідача про порушення позивачем п.1, п.2 ст. 29 КЗпП України, яке полягало в тому, що до початку роботи за укладеним трудовим договором ТОВ Т.В.К.Сервіс не роз`яснив працівникові ОСОБА_2 її права та обов`язки та не ознайомив її з правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд зазначає наступне.

Нормами пункту 1 та 2 статті 29 КЗпП України на роботодавця покладено обов`язок до початку роботи працівника за трудовим договором роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; а також ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором.

Під час інспекційного відвідування відповідачем було встановлено, що вказані вимоги відносно працівника ОСОБА_2 дотримані не були, оскільки згідно листка ознайомлення працівників підприємства з правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.90), її підпис про ознайомлення відсутній. Крім того, на підприємстві була відсутня посадова (робоча) інструкція представника торгівельного, за пiдпиcoм представника торгівельного ОСОБА_2 про ознайомлення з нею.

Спростовуючи наявність вищезазначеного порушення, ТОВ Т.В.К.Сервіс у позові зазначило, що підпис ОСОБА_2 у наказі про її прийняття на роботу свідчить про реалізацію ним, як роботодавцем, обов`язків викладених у пунктах 1 та 2 статті 29 КЗпП України.

Однак суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки а ні прав та обов`язків працівника, а ні правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства у вказаному наказі не зазначено, а відтак підпис ОСОБА_2 у наказі про її прийняття на роботу свідчить лише про те, що вона ознайомлена саме з цим наказом, тобто із виникнення між нею та ТОВ Т.В.К.Сервіс трудових відносин, та жодним чином не підтверджує роз`яснення їй її прав та обов`язків, як працівника, та ознайомлення її з правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства.

У зв`язку з цим, суд вважає, що Управлінням Держпраці у Житомирській області був зроблений обґрунтований висновок про порушення ТОВ Т.В.К.Сервіс пунктів 1 та 2 статті 29 КЗпП України.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновку відповідача про порушення ТОВ Т.В.К.Сервіс ч. 1 ст. 149 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Вищезазначений висновок був зроблений відповідачем у зв`язку з тим, що до застосування до гр. ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (прогули без поважних причин) товариство пояснень від неї не зажадало.

Норми частини 1 статті 149 КЗпП, якою регулюється питання застосування дисциплінарних стягнень, передбачають, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Жодних доказів, які б підтверджували дотримання товариством вищезазначених вимог щодо відібрання у ОСОБА_2 , відносно якої розглядалось питання про застосування дисциплінарного стягнення за прогули, матеріали справи не містять.

В свою чергу, заперечуючи проти наявності вказаного порушення ТОВ Т.В.К.Сервіс у позові зазначило, ч. 1 ст. 149 КЗпП не містить чіткого порядку та механізму отримання пояснень від працівника, який не з`явився на роботі, що надає можливість роботодавцю самостійно визначити порядок отримання таких пояснень. Так, позивач зазначив, що гр. ОСОБА_2 було звільнено 22.07.2020, оскільки саме в цей день вона з`явилась на роботі. В цей же день ТОВ «Т.В.К.Сервіс» був виданий наказ від 22.07.2020 №58-К про звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул без поважних причин, та видано їй трудову книжку. Крім того, оскільки ОСОБА_2 відмовилась надавати пояснення щодо відсутності на роботі, був складений акт від 22.07.2022.

Однак, з даного приводу суд зазначає, що норми ч. 1 ст. 149 КЗпП зобов`язують роботодавця зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення під час розгляду питання про наявність/відсутність підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення, а не вже після того, як відповідне рішення про застосування до працівника дисциплінарного стягнення вже прийнято.

Відтак, дії позивача щодо пропонування ОСОБА_2 надати пояснення з приводу її відсутності на роботі, від яких вона відмовилась, вже при її ознайомлені з наказом від 22.07.2020 №58-К про звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул, не може вважатися належним виконанням вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновку про порушення ТОВ «Т.В.К.Сервіс» вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП.

Перевіряючи наявність у діях ТОВ Т.В.К.Сервіс порушення ч. 4 ст. 149 КЗпП України, яке полягало в не ознайомленні під підпис гр. ОСОБА_2 з наказом від 22.07.2020 №58-К про її звільнення, суд враховує наступне.

Частиною 4 статті 149 КЗпП передбачено, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Таким чином, норми ч. 4 ст. 149 КЗпП встановлюють імперативний обов`язок для роботодавця ознайомити працівника під підпис із наказом про застосування до нього дисциплінарного стягнення, в тому числі й дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Однак, дослідивши під час розгляду справи з наказ ТОВ «Т.В.К.Сервіс» від 22.07.2020 №58-К про звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул без поважних причин, суд встановив, що підпису гр. ОСОБА_2 у вказаному наказі, який підтверджував би її ознайомлення з ним, немає. Вказане є доказом порушення ТОВ «Т.В.К.Сервіс» вимог ч. 4 ст. 149 КЗпП.

Спростовуючи наявність вищезазначеного порушення, ТОВ Т.В.К.Сервіс у позові зазначило, що гр. ОСОБА_2 відмовилась від ознайомлення з наказом від 22.07.2020 №58-К про її звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул без поважних причин, про що був складений відповідний акт про відмову підписувати наказ, копія якого надана позивачем до суду (а.с.35).

Однак, зі змісту актів інспекційного відвідування від 03.09.2020 №ЖТ8565/84/АВ від 12.10.2020 №ЖТ8801/84/АВ вбачається, що під час здійснення вказаного заходу державного контролю ТОВ Т.В.К.Сервіс не повідомляло Управління Держпраці у Житомирській області про наявність цього акту та не надавало його під час перевірки. З огляду на що, суд не приймає його до уваги вказаний акт при розгляді справи.

Враховуючи вищезазначені обставини та правове регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що постанова від 27.11.2020 №ЖИ39/ЖТ8801/84АВШ-ФС про накладення на ТОВ Т.В.К.Сервіс штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення винесена Управління Держпраці у Житомирській області з дотриманням норм ст. 265 КЗпП України та Порядку №509, а також за наявності законодавчо визначених підстав для її прийняття.

Доказів на спростування таких висновків суду матеріали справи не містять.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем під час розгляду справи доведено та підтверджено наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів правомірність прийняття Управлінням Держпраці у Житомирській області оскаржуваної постанови від 27.11.2020 №ЖИ39/ЖТ8801/84АВШ-ФС про накладення на ТОВ Т.В.К.Сервіс штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.В.К. Сервіс" (проспект Незалежності, 91/1, м. Житомир, 10001; ) до Управління Держпраці у Житомирській області (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008; ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович