Справа № 420/2547/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2547/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дії, зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо повернення виконавчого документа без виконання;

- зобов`язати відповідача здійснити заходи примусового виконання рішення у спосіб та у порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом України "Про виконавче провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі №420/2339/18 на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 було накладено штраф в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 45400,00 грн. Половину штрафу в розмірі 22700,00 грн. стягнуто на користь ОСОБА_1 іншу половину штрафу в розмірі 22700,00 грн. стягнуто на користь Державного бюджету України.

13.01.2022 року зазначена ухвала суду була пред`явлена позивачем для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Водночас 19.01.2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. було повернуто виконавчий документ позивачу без виконання, оскільки у виконавчому документів не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо повернення виконавчого документа без виконання та вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа №420/2547/22 була розподілена для розгляду судді Токміловій Л.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 28.02.2022 року.

В подальшому відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду адміністративна справа №420/2547/22 була перерозподілена судді Білостоцькому О.В.

19.05.2022 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) в порядку ст.262 ч.5 КАС України за наявними у справі матеріалами, з урахуванням особливостей розгляду справи, визначених ст. 287 КАСУ. Залучено в якості співвідповідача по справі Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

19.05.2022 року ухвалою суду провадження в адміністративній справі №420/2547/22 було зупинено на підставі п.2 ч.6 ст.236 КАС України до виконання доручення суду.

Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції та Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) адміністративний позов ОСОБА_1 з додатками, а також ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 року отримали відповідно 19.05.2022 року та 26.05.2022 року, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

15.06.2022 року Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було виконано доручення суду та наданні додаткові письмові докази по справі, у зв`язку з чим 16.06.2022 року провадження в адміністративній справі №420/2547/22 було поновлено та продовжено розгляд справи.

Водночас відзиви на адміністративний позов відповідачами надані не були, будь-яких клопотань щодо продовження строку для подання відзивів не заявлено, будь-яких пояснень щодо неможливості надання відзивів у строк, встановлений судом, не надано.

При цьому в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачам було роз`яснено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, а також про можливість вирішення судом справи за наявними матеріалами відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до статті 64 Конституції України, навіть в умовах воєнного та надзвичайного стану не може обмежуватися право особи на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч. 2 статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

Згідно приписів частини 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Судом у справі встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 року по справі №420/2339/18 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса відносно непризначення ОСОБА_1 пенсії за віком. Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одеса призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018 року.

24.03.2021 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у строк до 19.04.2021 року подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 у справі №815/2339/18.

22.04.2021 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду було прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 року по справі №815/2339/18.

13.07.2021 року П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року по справі №815/2339/18 було скасовано та зобов`язано відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати протягом одного місяця до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2018 року у справі 815/2339/18.

18.08.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду від Головного управління в Одеській області надійшов звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2018 року по справі №815/2339/18.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі №420/2339/18 Головному управлінню Пенсійного фонду України було відмовлено у прийняття звіту по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеса.

Накладено на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 штраф в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 45400,00 грн.

Половину штрафу в розмірі 22700,00 грн. стягнуто на користь ОСОБА_1 , іншу половину штрафу в розмірі 22700,00 грн. стягнуто на користь Державного бюджету України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.11.2021 року вказану ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2020 року було залишено без змін.

04.01.2022 року від представника позивача до суду надійшла заява про виправлення описки в судовому рішенні шляхом зазначення в ухвалі суду від 27.09.2021 ідентифікаційного коду боржника - ОСОБА_2 та невідкладного направлення виправленої ухвали в службу примусового виконання рішень.

В обґрунтування вказаної заяви представник зазначив, що ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року суд направив в службу примусового виконання рішень, проте листом №10.04-4628 від 20.10.2021 вказана ухвала повернена суду у зв`язку із не зазначенням в ній ідентифікаційного коду боржника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченка Олександра Євгеновича.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 року позивачу було відмовлено у задоволенні його заяви та зазначено, що в ухвалі суді від 27.09.2021 року ні описок, ні помилок у розумінні ст. 253 КАС України, які потребують виправлень, не міститься, а тому відсутність в резолютивній частині судового рішення ідентифікаційного коду боржника не може вважатись помилкою. На дату винесення ухвали у суду були взагалі відсутні дані щодо коду боржника.

Крім того, судом було зазначено, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та його паспортних даних не є обов`язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Таким чином, судом було зроблено висновок, що в даному випадку виникають питання щодо законності дій виконавця щодо повернення ухвали від 27.09.2021 по справі №815/2339/18.

13.01.2022 року позивачем ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року була пред`явлена для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Водночас 19.01.2022 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В. було повернуто виконавчий документ позивачу без виконання, оскільки у виконавчому документі не вказано реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо повернення виконавчого документа без виконання, та вважаючи її протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/2547/22.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Дослідивши адміністративний позов та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини та судову практику, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII).

Так статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в силу частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 року №1403- VIII (далі Закон №1403- VIII).

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема, місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до статті 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим суд зауважує, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційного номеру не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №749/1181/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі №813/2125/16, від 19 вересня 2019 року у справі №469/1357/16-ц.

У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі №639/2561/18-ц зазначено, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі №686/3941/19 було вказано, що відсутність у виконавчих листах реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника і його дати народження не є безумовною підставою для повернення виконавчих документів, а дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у них вищевказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення, зокрема, незаявленої вимоги.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування повідомлення від 19.01.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В.

Суд також вважає за необхідне зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про примусове виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі №420/2339/18 та прийняти рішення у відповідності до положень Закону України "Про виконавче провадження" з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення від 11.02.2022 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальній сумі 992,40 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257-262, 268-269, 271, 272, 287, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65091, м.Одеса, вул. Разумовська, 37), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (65091, м.Одеса, вул. Разумовська, 37) про визнання протиправними дії, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення від 19.01.2022 року про повернення стягувачу виконавчого документу - ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі №420/2339/18 без прийняття до виконання, винесене Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Є.В.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2022 року про примусове виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року по справі №420/2339/18 та прийняти рішення у відповідності до положень Закону України "Про виконавче провадження" з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову до суду у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 272 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч. 6, 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 з протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Білостоцький