Справа № 380/22401/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 рокуСправа № 380/22401/21 пров. № А/857/5025/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року (суддя Гулкевич І.З., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ-1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Луганській області (далі ГУПФ-2) в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-2 про відмову в призначенні пенсії від 09.09.2021 №68 (далі Рішення);

зобов`язати ГУПФ-1 призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до вимог пункту «в» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закону № 1788-XII) з 17.08.2021, зарахувавши до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, періоди з 22.01.1987 по 03.05.1999, з 20.07.1999 по 02.01.2006, з 17.01.2006 по 26.07.2016.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі із посиланням на окремі обставини справи вказує, що пенсія за вислугу років згідно положень статті 55 Закону №1788-ХІІ може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11.10.2017. Згідно наданих позивачем документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, загальний страховий стаж позивача становить 31 рік 08 місяців 10 днів, при цьому у позивача станом на 11.10.2017 відсутній спеціальний стаж роботи не менше 12 років 6 місяців, підтверджений первинними документами.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ГУПФ-2 безпідставно відмовило позивачу в призначенні пенсії, і останній має право на її призначення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 підтверджується, що позивач дійсно працював у період з 22.01.1987 по 03.05.1999 трактористом Довжанського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 20.07.1999 по 15.07.2000 трактористом трелювального трактора Коростівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 08.12.1999 по 15.07.2000 трактористом трелювального трактора Довжанського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 15.07.2000 по 25.09.2000 трактористом трелювального трактора Козівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 25.09.2000 по 12.12.2000 трактористом трелювального трактора Коростівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 12.12.2000 по 15.04.2003 трактористом трелювального трактора Гребенівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 15.04.2003 по 25.04.2003 трактористом трелювального трактора Довжанівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; 25.04.2003 по 06.11.2003 трактористом трелювального трактора Козівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 06.11.2003 по 08.12.2003 трактористом трелювального трактора Довжанівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 27.05.2005 по 02.01.2006 трактористом трелювального трактора Довжанівського лісництва у Сколівському лісовому господарстві; з 17.01.2006 по 26.07.2016 трактористом трелювального трактора у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП).

Довідкою від 16.08.2021 №53 державного підприємства «Сколівське лісове господарство» підтверджується особливий характер роботи та умов праці ОСОБА_1 за період 1999-2006 років.

Також, довідкою від 31.08.2021 №05 ФОП підтверджується особливий характер роботи та умов праці позивача за період з 17.01.2006 по 26.07.2016.

Так, по досягненню 55 років (16.08.1966) ОСОБА_1 звернувся до ГУПФ-1 із заявою від 01.09.2021 про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «в» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Під час розгляду справи встановлено, що зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглядалась ГУПФ-2.

Рішенням ГУПФ-2 відмовлено позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту «в» статті 55 Закону №1788-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідної кількості пільгової вислуги років.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 1 Закону №1788-ХІІ встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до пункту 2-1 «Перехідних положень» Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статями 52, 54 та 55 Закону №1788-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом №1788-ХІІ.

Відповідно до пункту «в» статті 55 Закону №1788-ХІІ право на пенсію мають робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку 637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Постановою КМУ «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12.10.1992 №583 (далі Постанова №583) затверджено Список професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочці лісу та лісосплаві, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, у який включено трактористів на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу (далі Список).

З матеріалів справи, видно, що позивач зокрема, у період з 22.01.1987 по 02.01.2006 працював в Державному підприємстві «Сколівське лісове господарство» на посаді тракториста , тракториста трелювального трактора, а з 17.01.2006 по 26.07.2016 у ФОП на посаді тракториста трелювального трактора. Крім того, вказаний період робити підтверджується довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах від 16.08.2021 №53 та 31.08.2021 №05.

Крім того, робота тракториста на підготовці лісосік, трелюванні та вивезенні лісу передбачена «Переліком професій і посад працівників підприємств лісової промисловості та лісового господарства, постійно діючих лісопунктів, лісництв, лісозаготівельних дільниць, зайнятих на заготівлі лісу, лісогосподарських роботах, підсочні лісу та лісосплаві, робота па яких дає право на пенсію за вислугу років» затвердженим Постановою №583 (далі Перелік посад).

Посилання відповідача на те, Постановою №583 не визначено статусу ФОП не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, так як Список затверджений 12.10.1992, в той час, як поняття фізична особа-підприємець було введено 15.05.2003 Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», тобто значно пізніше.

Проте, як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФОП є лісозаготівлі, що підпадає під визначену списком професій і посад працівників зайнятих на заготівлі лісу.

Також вид діяльності ФОП підтверджується дозволами на продовження виконання роботи з підвищеної небезпеки №361.10.30-02.01.1, №672.06.30-02.01, де зазначено, що основним видом діяльності є лісосічні роботи та трелювання лісу.

Крім того, в оскаржуваному Рішенні не вказано причини, щодо не зарахування до стажу роботи за вислугу років, період роботи з 22.01.1987 по 03.05.1999.

Відтак, є не прийнятними доводи відповідачів про не підтвердження стажу позивача в період роботи з 20.07.1999 по 02.01.2006 та з 17.10.2006 по 27.06.2016, так як записами трудової книжки позивача, а також наданими довідками підтверджується те, що він працював на посаді тракториста у спірний період та вказана посада передбачена Списком і Переліком посад.

Відтак, зважаючи на те, що позивач згідно з оскаржуваного Рішення страховий стаж позивача складає 31 рік 8 місяців і 10 днів, а з урахуванням спірних періодів з 22.01.1987 по 03.05.1999, 20.07.1999 по 02.01.2006 та з 17.10.2006 по 27.06.2016 пільговий стаж позивача перевищує 12 років та 6 місяців, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову та призначення пенсії позивачу.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 22 червня 2022 року.