Справа № 681/33/22
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 681/33/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горщар А.Г.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

22 червня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Полонського районного суду Хмельницької області з позовом до Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області, в якому просив:

1.1. Скасувати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, винесене 16.12.2021 року головним спеціалістом Полонського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Корженевською Л. та затверджене завідувачем цього сектору Сітанським В., за яким вирішено примусово повернути його до Російської Федерації та зобов`язано покинути територію України у термін до 14.01.2022 року.

2. Позивач вказав, що він не мав наміру ухилятися від виконання оскаржуваного наразі ним рішення, котре вважає протиправним і таким, що не відповідає приписам ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено.

3.1. Скасовано рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, винесене 16.12.2021 року головним спеціалістом Полонського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Корженевською Л. та затверджене завідувачем цього сектору Сітанським В., за яким вирішено примусово повернути до Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 14.01.2022 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Апелянт Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмови в задоволенні позовних вимог.

5. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 прибув на територію України 14.01.2020 року, з його слів, з метою отримання посвідки на постійне місце проживання та громадянства України. Мав право перебувати на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів, але із заявою про продовження строку перебування не звертався та не вчинив жодних дій для легалізації свого становища на території України. Постійного офіційного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має. Із заявою про надання дозволу на імміграцію позивач звернувся лише після спливу більше року з моменту в`їзду в Україну 02.03.2021 року, а тому до цього часу він всупереч вимог міграційного законодавства проживає на території України нелегально, за що останнього піддано адміністративній відповідальності.

6. Вважає, що дії позивача, який знаючи про обов`язок покинути Україну до 14.01.2022 року, придбав квиток до Росії на 13.01.2022 року, свідчать про його ухилення від виконання прийнятого рішення.

7. Також апелянт вказав, що органи ДМС дійсно до травня 2020 року у зв`язку з карантинними заходами не проводили прийом громадян, але в подальшому позивач не вжив жодних дій для легалізації свого становища та безпосередньо до нього на прийом не звертався. Також повідомив, що 14.01.2022 року УДМС прийняло рішення про заборону ОСОБА_1 в`їзду в Україну строком на три роки, до 14.01.2025 року. За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну, 18.01.2022 року прийнято рішення про відмову у наданні такого дозволу.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації, що підтверджується паспортом номер НОМЕР_1 , який виданий 02.09.2015 ФМС 77320.

9. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 народився в м. Полонне, Полонського (в даний час Шепетівського) району, Хмельницької області.

10. За даними автоматизованої бази «Аркан» ОСОБА_1 14.01.2020 року прибув на територію України через КПП «Грем`яч».

11. 02.03.2021 позивач звернувся до сектору централізованого оформлення документів для іноземців та осіб без громадянства відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України в Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 3 частини 3статті 4 Закону України «Про імміграцію», як особа, яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням. 09.02.2021 року рішенням № 7071 йому відмовлено у наданні такого дозволу.

12. Згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.10.2021 року у справі № 560/3494/21, вказане рішення скасовано та зобов`язано УДМС повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на імміграцію в Україну з урахуванням висновків суду. Дане рішення набрало законної сили 14.12.2021 року за результатами апеляційного перегляду, що стверджується постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду.

13. 16.12.2021 року під час прийому громадян у Полонському районному секторі УДМС було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , яким порушено правила перебування іноземців на території України, а саме ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, про що складено протокол про адміністративне правопорушення від 16.12.2021 року ПР МХМ 000720.

14. Того ж дня протокол розглянуто та винесено постанову від 16.12.2021 року ПР МХМ 000720, якою відповідно до ч.1 ст.203 КУпАП до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

12. Також 16.12.2021 року головним спеціалістом Полонського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Корженевською Л. винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яке затверджене завідувачем цього сектору Сітанським В., за яким вирішено примусово повернути до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 14.01.2022 року.

13. Вважаючи рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, винесене 16.12.2021 року головним спеціалістом Полонського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області Корженевською Л. та затверджене завідувачем цього сектору Сітанським В. протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Позивач вказує, що до закінчення встановленого законом терміну легального перебування на території України він неодноразово звертався до Полонського районного сектору УДМС, щоб подати заяву для отримання дозволу на імміграцію, але працівники цього органу відмовляли йому у прийомі, мотивуючи тим, що під час карантину прийом іноземців не проводиться, відтак він вважав, що строк перебування в Україні продовжується.

15. Правова позиція апелянта викладена в пунктах 4-7 цієї постанови.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

17. Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

18. Правовідносини щодо продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України регулюються Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22.09.2011 року № 3773-VI.

19. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів.

20. Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

21. Положеннями ст. 9 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

22. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

23. Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

24. У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

25. Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

26. Процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначає Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. №150 (далі за текстом - Порядок №150).

27. Згідно п.2 Порядку №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; 3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

28. Відповідно до п.5 Порядку №150 строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

V. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

29. Вирішуючи питання обґрунтованості апеляційної скарги колегія суддів виходить з такого.

30. Законність перебування громадян Російської Федерації та осіб без громадянства обчислюється з урахуванням вимог Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року № 150 (далі Порядок) та Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян України та Російської Федерації від 16.01.1997 року, громадяни Російської Федерації мають право перебувати на території України не більше як 90 днів протягом 180 днів.

31. Згідно пп.1 п.6, п.7, п.8 Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коли вони прибули за короткостроковою візою, а також з держав з безвізовим порядком в`їзду за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну.

32. Рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

33. Згідно п.п.1,2,7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20серпня 2014р.№ 360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

34. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

35. ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

36. Також відповідно до пп.36 п.4 ДМС відповідно до покладених на неї завдань надає адміністративні послуги відповідно до закону.

37. За положеннями ст.1, ч.3 ст.3, ч.ч.2, 4 ст.9 Закону України «Про адміністративні послуги» від 06.09.2012 року № 5203-VI термін «адміністративна послуга» вживається в такому значенні, - це результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону.

38. Законодавство у сфері надання адміністративних послуг складається з Конституції України, цього та інших законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері надання адміністративних послуг.

39. Фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, має право на отримання адміністративної послуги незалежно від реєстрації її місця проживання, крім випадків, установлених законом.

40. Заява на отримання адміністративної послуги подається в письмовій, усній чи електронній формі.

41. Таким чином вбачається, що ОСОБА_1 прибув на територію України 14.01.2020 року та заяву про продовження строку перебування на території України він мав би подати не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання, а саме в м. Полонному. Строк його легального перебування в Україні закінчувався 14.04.2020 року.

42. Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

43. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 року установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на усій території України карантин. Після чого, шляхом внесення змін та доповнень до вказаної постанови, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 р. N 239 карантин було продовжено до 24.04.2020, постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 р. N 291 до 11.05.2020, постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 р. N 343 до 22.05.2020, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 до 31.07.2020.

44. Крім того, 17.03.2020 було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі Закон № 530-IX).

45. Підпунктом 3 пункту 2 розділу ІІ Закону № 530-IX передбачено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

46. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в період легального перебування позивача на території України в державі було запроваджено карантин та введено заборону на пасажирські перевезення, що унеможливлювало для нього покинути територію України до 14.04.2020 року. Як зазначив позивач та не заперечує апелянт, прийом громадян в органах ДМС у зв`язку з карантином дійсно не проводився, зокрема до травня 2020 року та згідно пояснень позивача, під час його звернень працівниками органів ДМС йому повідомлялось, що прийом іноземців та документів від них в період дії карантину не проводиться до завершення карантину.

47. Позивачем 02.03.2021 року подано заяву про отримання дозволу на імміграцію в Україну, яку за рішенням суду зобов`язано орган ДМС розглянути повторно, однак відповідач до прийняття рішення за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 , що, в разі її задоволення, надавало законні підстави для продовження строку перебування позивача в Україні, прийняв рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до Росії.

48. Також з дня оголошення карантину зупинено перебіг строків звернення за отриманням адміністративних послуг, в тому числі, у сфері міграції.

49. Колегія суддів зазначає, що на час винесення рішення про примусове повернення до Російської Федерації ОСОБА_1 , як іноземець, перебував на території України на законних підставах, що свідчить про протиправність прийнятого ДМС рішення, котре підлягає скасуванню.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

50. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

51. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

52. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

53. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

54. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.