Справа № 240/10917/21
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Житомирської обласної прокуратури, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Житомирської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати із 17.07.2018 до 27.04.2021 доплати до заробітної плати, як особі, що працює на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон України №796-ХІІ);
- зобов`язати Житомирську обласну прокуратуру здійснити із 17.07.2018 до 27.04.2021 нарахування та виплату доплати до заробітної плати, як працюючому на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України №796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
В обґрунтування позову вказує, що є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3 категорії. Зареєстрований та проживає у м.Овруч, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення. Згідно записів трудової книжки з 06.06.2021 до 27.04.2021 працював в органах прокуратури Житомирської області, у тому числі і в Овруцькій міжрайонній прокуратурі Житомирської області. Вважає, що відповідач за період з 17.07.2018 до 27.04.2021 мав здійснювати йому доплату до заробітної плати, як особі, яка працює на території радіоактивного забруднення, однак вказаної доплати не було виплачено, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 у задоволенні клопотання відповідача Житомирської обласної прокуратури про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно посвідчення № НОМЕР_1 від 28.03.2001 позивач є потерпілим від аварії на ЧАЕС 3-ї категорії (а.с.68).
З 2003 року зареєстрований у м.Овруч, яке відповідно до переліку населених пунктів, затвердженого постановою КМУ №106 від 23.07.1991, віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.
Згідно записів трудової книжки з 06.06.2012 до 27.04.2021 позивач працював в органах прокуратури Житомирської області, де у період з 06.06.2012 до 14.12.2015 перебував на посаді прокурора Овруцької міжрайонної прокуратури Житомирської області та з 15.12.2015 до 27.04.2021 на посаді прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області (а.с.69-72).
Отже, у період з 17.07.2018 до 27.04.2021 позивач працював та проживав у м.Овруч, Житомирської області.
Проводячи щомісячне нарахування та виплату заробітної плати до 31.12.2014 виплачувалася доплата особі, яка працює на території зони радіоактивного забруднення, передбачена статтею 39 Закону України №796-ХІІ.
Починаючи з 01.01.2015 нарахування та виплата доплати припинена, що підтверджується даними розрахункових листів за 2014 - 2015 роки (а.с.73-74).
29.04.2021 позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача про виплату недоотриманої доплати до заробітної плати (а.с.75).
На своє звернення позивач отримав відмову відповідача, оформлену листом від 27.05.2021 (а.с.76-77).
Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходив із наступного.
Стаття 39 Закону України №796-ХІІ у редакції, чинній до 01.01.2015, передбачала, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах; - у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Законом України №76-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі Закон України №76-VIII), який набрав чинності 01.01.2015, а саме підпунктом 7 пункту 4 розділу І внесено зміни до Закону №796-ХІІ шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.
Після чого, 04.02.2016 прийнято Закон України №987-VIII "Про внесення зміни до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" (далі - Закон України №987-VIII), який згідно з розділом II "Прикінцеві положення" набрав чинності 01.01.2016 та включив до Закону №796-ХП статтю 39 такого змісту: "Стаття 39. Доплата громадянам, які працюють у зоні відчуження Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України".
Рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VIII та встановлено, що положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. При цьому в Рішенні Конституційного Суду України встановлено порядок його виконання щодо застосування статей 53 і 60 Закону №796-ХІІ у редакціях, чинних до внесення змін Законом №76-VIII.

Пунктом 4 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936 (далі - Порядок №936), передбачено перелік виплат, доплат, які проводяться за місцем основної роботи працівників підприємства, установ відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за затвердженою формулою.

Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №759 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936 і від 14.05.2015 №285" (далі - Постанова №759), яка є чинною, виключено п.п.5 п.4 Порядку №936, який передбачав доплату особам за роботу на території зон радіоактивного забруднення відповідно до ст.39, 40 Закону №796-ХІІ, п.2 Постанови КМУ від 26.07.1996 №836.

Окрім того, Постановою №759 пункт 5 Порядку №936, який передбачав, що соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 5-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями (далі - підприємства) та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності без утворення юридичної особи, установами, організаціями та військовими частинами відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики, викладено в такій редакції, а саме: соціальні виплати, доплати (види допомоги), передбачені підпунктами 6-13 пункту 4 цього Порядку, проводяться за місцем основної роботи (служби) громадян підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та фізичними особами - підприємцями (далі - підприємства) відповідно до розрахункових даних, поданих до уповноваженого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики.

Отже, з дня набрання чинності Постановою №759, тобто з 02.11.2016 доплата передбачена статтею 39 Закону України №796-XII не виплачується через підприємства, установи, організації, військові частини та фізичних осіб-підприємців, тобто відсутні делеговані державою повноваження.

Із аналізу статті 39 Закону України №796-XII слідує, що доплати, в розумінні цієї статті, до структури заробітної плати не входять.

Аналогічної думки дійшов Верховний Суд України у постанові від 23.12.2015 у справі №6-952цс15.

У зв`язку з відсутністю затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку нарахування доплати громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення обласна прокуратура не мала правових підстав для нарахування та виплати позивачу доплати за статтею 39 Закону №796-ХІІ у спірний період.

Схожого висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 08.07.2021 у справі №240/66/21.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №240/4937/18, на яку посилається позивач у відзиві на позовну заяву, не є зразковою по відношенню до даної адміністративної справи, оскільки рішення суду у справі №240/4937/18 є зразковим для справ, у яких предметом спору є виплата пенсійними органами непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищення до пенсії у розмірах, установлених частиною другою статті 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015 року.

Позивач не був непрацюючим пенсіонером за період з 17.07.2018 до 27.04.2021, а Житомирська обласна прокуратура у спірний період була роботодавцем позивача.

За наведених у судовому рішенні обставин, відсутні підстави для зобов`язання Житомирської обласної прокуратури здійснити нарахування і виплату позивачу доплати до заробітної плати, встановленої статтею 39 Закону України №796-ХІІ, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Житомирської обласної прокуратури (вул.Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир, 10008, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.М. Гурін