Справа № 580/1621/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1621/21 Суддя (судді) першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року (повний текст складено 25 серпня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФ України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.02.2021 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача з 28.01.2021 перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу» зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 29.12.1981 до 25.10.1983 на посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України, з 02.01.1986 до 01.01.1990 на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 28.01.2021 до моменту здійснення переведення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що період роботи позивача на посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України та головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання не належать до посад державної служби, визначених у ст.25 Закону України «Про державну службу», внаслідок чого відсутні підстави для зарахування спірного періоду до стажу державної служби і він не набув права на призначення пенсії за ст.37 наведеного Закону.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив що спірні періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до стажу державної служби, наслідок чого загальних стаж позивача на державній службі становить понад 20 років та дає йому право на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, з 14.02.2015 позивач перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

28.01.2021 позивач звернувся до ГУ ПФ України в Черкаській області із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», у відповідь на яку рішенням від 04.02.2021 відмовлено у переведенні позивача на зазначену пенсію, мотивуючи тим, що посади, які позивач обіймав у період 29.12.1981-25.10.1983 (перший секретар Городищенського райкому ЛКСМУ України) та 02.01.1986 - 01.01.1990 (головний інженер по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання) не відносяться до категорій посад, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу». За вирахуванням стажу роботи на зазначених посадах, стаж державної служби позивача становить 15 років 10 місяців 27 днів, тому підстав для переведення позивача на пенсію за віком, згідно з положень Закону України «Про державну службу» немає (а.с.38-39).

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком, згідно зі ст.37 Закону України «Про державну службу», відповідач діяв неправомірно.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.2 р.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII (далі - Закон №889) з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII (далі Закон №3723), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п.10 р.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 р.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року відповідного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про державну службу" №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, до стажу державної служби включаються, зокрема, час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (далі - Положення №1049).

Відповідно до абз.4 п.3 Положення №1049 до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст.118 КЗпП України (зокрема, у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях).

Статтею 118 КЗпП України передбачено, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст. 6 Конституції УРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).

Таким чином, зважаючи на зміст вищезазначених законодавчих положень, стаж роботи в партійних організаціях зараховується до стажу державного службовця, особам, які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24.10.1990.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №334/4034/16-а(2-а/334/217/16) та від 15.05.2020 у справі №309/882/17, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Отже, період перебування позивача на виборній посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України з 29.12.1981 до 25.10.1983 підлягає врахуванню у стаж державної служби, що враховується при визначенні права на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723.

В силу п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

У додатку до вказаного порядку наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, зокрема, Місцеві органи державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР; Всесоюзні і республіканські промислові об`єднання та об`єднання, створені на базі головних управлінь міністерств і відомств відповідно до рішень Уряду.

З наявної в матеріалах справи копії Положення про агропромисловий комітет Черкаської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 10.06.1986 №180 (а.с.49-50), вбачається, що комітет є органом державного управління агропромисловим комплексом області, здійснює державне керівництво колгоспами, забезпечує сприяння раді колгоспів області у виконанні покладених на неї завдань. Агропромисловий комітет Черкаської області перебуває у системі Держагропрому УРСР, підпорядкований обласній раді народних депутатів та її виконавчому комітету, а також Держагропрому УРСР.

Додатком І до вказаного положення передбачено, що Городищенське районне агропромислове об`єднання (РАПО) входить в перелік органів, безпосередньо підпорядкованих агропрому (а.с.51-52).

Рішенням виконкому Городищенської районної ради народних депутатів від 29.07.1986 №255 затверджено Положення про Городищенське районне агропромислове об`єднання (а.с.53-55), відповідно до п.1 якого Городищенське районне агропромислове об`єднання являється первинною ланкою в системі органів управління агропромисловим комплексом, здійснює управління безпосередньо підпорядкованими йому підприємствами та організаціями, а також координує діяльність інших підприємств і організацій, які входять до складу агропромислового комплексу району. Об`єднання здійснює державне керівництво колгоспами, надає сприяння Раді колгоспів у вирішенні покладених на неї завдань по питаннях колгоспного будівництва. Об`єднання, в тому числі, здійснює державний контроль за використанням земель.

Отже, Городищенське районне агропромислове об`єднання належить до органів державного управління, а не суб`єктів господарювання та належить до Переліку державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Таким чином, перебування позивача на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання в період з 02.01.1986 до 01.01.1990 підлягає врахуванню до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до ст.37 Закону №3723.

Зі спірного рішення ГУ ПФ України в Черкаській області вбачається, що відповідач визнає наявність у позивача стажу державної служби 15 років 10 місяців 27 днів, одна не враховує до цього стажу період роботи позивача з 29.12.1981 до 25.10.1983 на посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України, з 02.01.1986 до 01.01.1990 на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання.

Спірний період складає з 29.12.1981 до 25.10.1983 та з 02.01.1986 до 01.01.1990 загалом складає 5 років, 9 місяців 27 днів, що з періодом, який визнано відповідачем (15 років 10 місяців 27 днів) становить 21 рік 8 місяців 24 дні, який є достатнім для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 відповідно до положень п.10, 12 р.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889.

Стаж державної служби позивача також підтверджується довідкою Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 28.01.2021 №18/01-01-33 (а.с.29), відповідно до якої трудова діяльність позивача, зарахована до державної служби, станом на 09.11.2011 становить 21 рік 8 місяців 29 днів.

Таким чином, беручи до уваги, що станом на момент набрання чинності Законом №889 позивач мав загальний стаж державної служби понад 20 років, то по досягненню ним 65 років він набув права на пенсію відповідно до ст.37 Закону №3723 відповідно до положень п.10, 12 р.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889, внаслідок чого колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності спірного рішення відповідача та наявності підстав для задоволення позову.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 24 червня 2022 року

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма