Справа № 240/38027/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/38027/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

21 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Шидловського В.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року (м.Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду; позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач вважає, що в даному випадку місячний строк звернення до суду не застосовується.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Судом встановлено, що виплата належних при звільненні позивачу сум проведено 18 травня 2021 року, тобто саме з цього моменту слід обраховувати місячний строк звернення до суду.

Враховуючи вказане, строк звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом закінчився 17 червня 2021 року.

До суду позивач звернувся 11 листопада 2021 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду, не зазначивши підстав для поновлення цього строку.

На виконання вимог ухвали позивачем було подано заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, в обґрунтування якої позивач посилався на запровадження на території України у зв`язку з поширенням гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-CоV-2.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду; позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишено без розгляду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які свідчать про неможливість звернення, а також не доведено, що вчинення відповідної процесуальної дії зумовлений саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану нею суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оцінюючи обґрунтованість поданої апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що виплата належних при звільненні позивачу сум проведено 18 травня 2021 року.

Враховуючи вказане, строк звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом закінчився 17 червня 2021 року.

До суду позивач звернувся 11 листопада 2021 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі позивач стверджує, що в даному випадку місячний строк звернення до суду не застосовується. Водночас, колегія суддів вважає такі доводи помилковими з огляду на наступне.

Так, Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11.02.2021 у справі №240/532/20 відступила від висновку щодо застосування частини першої статті 233 КЗпП України для обчислення строку звернення до адміністративного суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та погодилася з висновком щодо застосування частини п`ятої статті 122 КАС України у подібних правовідносинах, викладеному у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №815/2681/17 і від 22.01.2020 у справі №620/1982/19.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11.02.2021 у справі №240/532/20, встановлений у частині першій статті 233 КЗпП України тримісячний строк є скороченим строком позовної давності, в межах якого працівник може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства з вимогою про вирішення трудового спору. Натомість строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина 5 цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.

При цьому, застосування такого строку не суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012, яким розтлумачено статтю 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу в аспекті неоднозначної судової практики розгляду трудових спорів у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанцій прийнята у відповідності до зазначених вище висновків та ґрунтується на правильному застосуванні судами статті 122 КАС України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Відтак, позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

Згідно з ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Шидловський В.Б. Боровицький О. А.