Справа № 640/27024/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м, Києва від 31 січня 2022 року, суддя Кузьменко В.А., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії за віком позивачу на підставі його заяви від 04 серпня 2021 року та довідки про заробітну плату ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року; зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за віком,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ в м. Києві, якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не проведення перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі його заяви від 04 серпня 2021 року та довідки про заробітну плату ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі його заяви від 04 серпня 2021 року та довідки про заробітну плату ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року з врахуванням раніше проведених виплат.

Відповідно до ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2021 розгляд справи здійснювався у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління ПФУ в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою за призначенням/перерахунком пенсії, до якої додав, зокрема, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року, довідку про зміну назви організації, довідку 2/0166 та табель, що підтверджується розпискою-повідомленням відповідача.

Відповідно до записів №6 - 10 наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач з 14 жовтня 1980 року по 19 січня 1995 року працював на Київському заводі «Будшляхмаш».

Інші записи в трудовій книжці позивача не є предметом спору у даній справі.

Згідно з довідою ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року про заробітну плату для обчислення пенсії зазначена заробітна плата позивача надається з січня 1984 року по грудень 1988 року з розбивкою по місяцям.

У довідці від 01 грудня 2014 року №2/0165 про заробітну плату вказано, що вона видана на підставі оригіналів особових рахунків за 1984 -1988 роки, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Дехтярівська, буд.21 , архів підприємства.

Відповідно до довідки ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року №2/0165 Київський завод «Будшляхмаш» перейменовано в Київський завод інженерних машин з 15 січня 1993 року, з 25 липня 1996 року Київський завод інженерних машин перейменовано в Відкрите акціонерне товариство «Будшляхмаш», з 01 липня 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Будшляхмаш» перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Будшляхмаш» (ПАТ «Будшляхмаш»).

У довідці ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 №2/0166 зазначено, що довідка надана ОСОБА_1 про те, що суми заробітної плати вказані в довідці від 01 грудня 2014 №2/0165 перенесені з оригіналів особових рахунків, які знаходяться на зберіганні в архіві.

У відповідь на заяву позивача від 05 жовтня 2020 року щодо надання довідки про заробітну плату для призначення пенсії за період роботи на підприємстві ПАТ «Будшляхмаш» ліквідатор ПАТ «Будшляхмаш» повідомив позивача, що на даний час відсутня можливість надати необхідну довідку, оскільки в переданій йому наявній документації відсутні будь-які документи щодо звільнених працівників ПАТ «Будшляхмаш», в тому числі щодо виплати заробітної плати.

У відповідь на адвокатський запит від 18 серпня 2021 року адвоката позивача Мастюгіна Є.Д. відповідач листом від 25 серпня 2021 року №2600-0202-8/134842 повідомив, що 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням довідки про заробітну плату за 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року ПАТ «Будшляхмаш» за період з 01 січня 1984 року по 31 грудня 1988 року; завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складена зазначена довідка не надані позивачем; для перевірки достовірності видачі довідки про заробітну плату ГУ ПФУ в м. Києві направлено лист від 18 серпня 2021 року №2600-0307-9/131957 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про проведення перевірки; після складення акту перевірки та підтвердження достовірності даних буде проведено перерахунок пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату.

В матеріалах пенсійної справи позивача міститься лист Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 22 вересня 2021 року №1800-0902-9/46202 про неможливість проведення перевірки, оскільки суб`єкт господарювання відсутній за юридичною адресою, про що складено акт, який додається.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, зокрема, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-11а15 та в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року по справі №527/1655/17.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно із абзацами першим та другим пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до частини першої статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інші відомості, передбачені законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу вищенаведених законів вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.

Отже, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, орган Пенсійного фонду України має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Правові висновки у подібній справі були висловлені Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2019 року у справі №352/819/16-а.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, довідка від 01 грудня 2014 року №2/0165 про заробітну плату для обчислення пенсії позивачу складена за формою додатку №1 до Порядку №22-1 та відповідає формі та змісту додатку №5 Порядку №22-1, чинному на час виникнення спірних правовідносин та вимогам частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначена довідка надана в оригіналі, що підтверджується розпискою-повідомленням відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 14 жовтня 1980 року по 19 січня 1995 року працював на Київському заводі «Будшляхмаш», довідка ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року №2/0165 про заробітну плату для обчислення пенсії видана на підставі оригіналів особових рахунків позивача за 1984 -1988 роки, які знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21, архів підприємства та зазначено, що на всі виплати нараховано страхові внески.

В матеріалах пенсійної справи наявний табель обліку робочого часу позивача, в якому, поміж іншого, зазначені нараховані суми заробітної плати та суми виплати заробітної плати позивачу за період з 1984 року по 1988 рік.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Абзацами третім та четвертим пункту 4.3 Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Отже, до компетенції органу Пенсійного фонду України входить перевірка достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Із матеріалів пенсійної справи вбачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області в листі від 22 вересня 2021 року №1800-0902-9/46202 повідомило ГУ ПФУ в м. Києві про неможливість проведення перевірки ПАТ «Будшляхмаш», оскільки суб`єкт господарювання відсутній за юридичною адресою та надало відповідний акт.

Водночас, позивач вчинив залежні від нього дії та подав до ГУ ПФУ в м. Києві разом із заявою від 04 серпня 2021 року про перерахунок пенсії документи, необхідні для призначення пенсії із урахуванням заробітної плати, вказаній у довідці ПАТ «Будшляхмаш», зокрема, табель обліку робочого часу позивача із зазначенням сум нарахування та сум до виплати заробітної плати позивачу у період з 1984 року по 1988 рік.

Сам факт неможливості ГУ ПФУ в м. Києві провести перевірку відповідності відомостей щодо заробітної плати позивача наданим документам, на думку колегії суддів, не є підставою для відмови у врахуванні заробітної плати, зазначеної в довідці ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року №2/0165.

У постанові від 12 квітня 2021 року у справі №219/4550/17 Верховний Суд зазначив, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2020 року у справі №291/99/17 зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

Згідно довідки ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року №2/0165 вбачається, що вона видана на підставі особових рахунків, в матеріалах справи наявний табель обліку робочого часу позивача, завірений печаткою ПАТ «Будшляхмаш», містить відомості про нараховану позивачу суму заробітної плати та суму до виплати за період з 1984 по 1988 роки.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач вчинив протиправну бездіяльність щодо не проведення перерахунку пенсії за віком позивачу на підставі його заяви від 04 серпня 2021 року та довідки про заробітну плату ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року та зобов`язав відповідача провести перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу на підставі його заяви від 04 серпня 2021 року та довідки про заробітну плату ПАТ «Будшляхмаш» від 01 грудня 2014 року з врахуванням раніше проведених виплат.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.