Справа № 607/3995/22
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2022 Справа №607/3995/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Безручко Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Нюні О.І.

представника відповідача Гребеняка Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної митної служби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся із адміністративним позовом до Тернопільської митниці Державної митної служби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, відповідально до якої просить скасувати постанову про порушення митних правил №0013/40300/22 від 15 березня 2022 року Тернопільської митниці Держмитслужби про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст..485 МК України, провадження у справі закрити.

Позов обґрунтовано тим, що 15 березня 2022 року начальником Тернопільської митниці Держмитслужби розглянуто матеріали справи про порушення митних правил та винесено постанову в справі про порушення митних правил №0013/40300/22, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 19820,34 грн.

Зазначену постанову позивач вважає необґрунтованою та протиправною, прийнятою без врахування всіх обставин справи. Так, позивач є фізичною особою приватним підприємцем уповноваженою на здійснення декларування за договором доручення №309 про надання митно-брокерських послуг від 18.02.2022 року, укладеного з ОСОБА_3 . Для проведення митного оформлення та випуску у вільний обіг на митній території України автомобіля марки «Toyota Avensis», VIN № НОМЕР_1 , позивач в інтересах ОСОБА_3 подав митну декларацію ІМ40ДЕ №403020/2022/002460 від 23.02.2022 року, а також товаросупровідні документи, які підтверджують дату виготовлення вказаного транспортного засобу, а саме 2007 рік. Розрахунок необхідних до сплати митних платежів був здійснений з урахуванням календарного року виготовлення транспортного засобу 31 травня 2007 року. За результатами проведення митним органом перевірки правильності визначення року виготовлення вказаного транспортного засобу було встановлено, що автомобіль марки «Toyota Avensis» виготовлено заводом-виробником у 2006 році. У зв`язку з цим митний орган дійшов висновку, що позивач не вжив заходів для встановлення достовірних даних щодо дати виготовлення вказаного автомобіля, що призвело до зменшення суми митних платежів у розмірі 6066 грн. 78 коп., та заявив у митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення суми митних платежів, а саме року виготовлення автомобіля, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 485 МК України.

Позивач вважає, що оскільки він лише здійснював декларування товару на підставі наданих товаросупровідних документів від клієнта, тому відношення до достовірності вказаних відомостей не мав, як самого умислу на ухилення від сплати митних платежів, тому твердження митного органу вважає необґрунтованими та не підтвердженими. За усі відомості у товаросупровідних документах, їх достовірність, несе продавець транспортного засобу, тобто компанія «Frenzel Erik». Митний орган дійшов висновку про неправильне зазначення календарного року виготовлення імпортованого транспортного засобу на підставі огляду складових та комплектуючих автомобіля, які могли бути замінені попереднім власником даного транспортного засобу в ході експлуатації. Покликання на висновок експерта вважає недоречним, оскільки він подавався митному органу вже після відмови у митному оформленні автомобіля разом із новою ЕМД за якою автомобіль було випущено у вільний обіг. Також вважає, що даний висновок не може братись до уваги, оскільки дана експертиза є автотоварознавчим дослідженням визначення вартості автомобіля, а не календарного року та не проводилась експертом особисто всупереч норм Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджений наказом Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118. СОД ФОП ОСОБА_4 не є експертом, що має свідоцтво про право проведення експертних досліджень з відповідної експертної спеціальності. Зазначеною особою у якості додатку до висновку долучено як джерело дослідження російський сайт www.autonet.ru. Тому, така інформація повинна розцінюватись митним органом як рекомендація. Відповідач не послався на нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір тощо, які б надавали права митним органам використовувати відповідну оцінку автомобілів. Вказаний інформаційний ресурс з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, такі дані не можуть мати першочергового значення в порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар. Позивач вважає, що винуватість його у порушенні митних правил не може ґрунтуватися виключно на інформації з баз даних юридичних осіб, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено, в таких базах даних України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, року випуску автомобілів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. При декларуванні товару позивач не мав прямого умислу на вчинення будь-яких порушень митних правил, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, що виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України. Позивач, як і митний орган, не є суб`єктом-оцінювачем та експертом у визначенні років виготовлення транспортних засобів та визначення дати їх першої реєстрації, який може однозначно встановити достовірність відомостей, зазначених у реєстраційних документах, у зв`язку з чим при декларуванні транспортного засобу надавалося свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу із зазначеною датою першої реєстрації транспортного засобу 31 травня 2007 року вказаний у рахунку фактурі, експортній декларації країни відправлення, сервісній книжці, а тому вважає, що декларант правильно використав ставку податку для такого типу транспортних засобів. Вказане свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України. Також зазначив, що митним органом не надсилалось жодних запитів до фірми-продавця «Frenzel Erik» про фактичні обставини щодо продажу транспортного засобу марки «Toyota Avensis» VIN № НОМЕР_1 , його вартість чи рік виготовлення, умови поставки, що свідчить про не вчинення відповідачем дій задля встановлення подання позивачем недостовірних відомостей у товаросупровідних документах.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому не погодився із даним адміністративним позовом та у якому покликався на зміст, викладеній в оскаржуваній постанові. Крім цього, зазначив, що позивач не вжив достатніх заходів щодо фактичної перевірки товару, що надійшов на адресу декларанта, не переконався в такий спосіб, які ж насправді технічні характеристики, зокрема рік виготовлення цього товару. За таких обставин, позивач спираючись лише на товаро-супровідні, реєстраційні документи, зважився задекларувати товар, заявивши у графі 31 митної декларації ІМ40ДЕ №403020/2022/002460 від 23.02.2022 року неправдиві відомості про технічні характеристики товару (вказавши рік випуску автомобіля 2007, а не 2006 рік виготовлення), необхідні для визначення його митної вартості, та у графі 47 неправильну ставку акцизного податку, чим вніс у графу 47 цієї декларації неправдиві відомості в частині нарахування суми митних платежів. Також, зазначив, що позивач не оскаржував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № №UA403020/2022/00079, а погодився із нею, задекларувавши цей товар згідно із поданою митною декларацією 25.02.2022 року за №UA 403020/2022/002528, зазначивши у графі №31 цієї декларації календарний рік виготовлення 2006. Тобто вважає, що позивач погодився з тим що у графі №31 митної декларації він вніс неправдиві відомості про технічні характеристики даного автомобіля (вказавши рік випуску автомобіля 2007, а не 2006 рік виготовлення), необхідні для визначення його митної вартості, та у графі 47 вніс неправдиві відомості в частині нарахування суми митних платежів. Зазначив, що позивач свідомо та умисно допустив порушення митних правил за ознаками ст. 485 МК України. Вважає, що наведені обставини доводять вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова винесена підставно. У зв`язку з цим, просить ухвалити судове рішення, яким залишити спірну постанову в справі про порушення митних правил без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Нюня О.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав наведених у позові. ОСОБА_1 зазначив, що з метою розмитнення спірного автомобіля марки «Toyota Avensis» надав митному органу усі відповідні документи, де було зазначено рік виготовлення даного транспортного засобу 2007. Також вказав, що визначити рік виготовлення за складовими частинами транспортного засобу він не міг, оскільки вони у процесі його експлуатації могли замінюватись.

Представник відповідача Гребеняк Р.Б. в судовому засіданні просить у задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві, спірну постанову залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Як вбачається із протоколу про порушення митних правил №0013/40300/22 від 24.02.2022 року, 23.02.2022 року, особою уповноваженою на здійснення декларування ФОП ОСОБА_5 , який діяв на підставі договору доручення №309 про надання брокерських послуг від 18.02.2022 року, укладеного з громадянином ОСОБА_3 до відділу митного оформлення №1 митного посту «Тернопіль» Тернопільської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію та товаросупровідні документи з метою проведення митного оформлення товару зі сплатою належних митних платежів та випуску у вільний обіг на території України автомобіля марки «Toyota Avensis», VIN № НОМЕР_1 , тип двигуна дизельний, об`єм 2231 см.куб, календарний рік виготовлення 2007, модельний рік виготовлення 2007. Дана митна декларація була прийнята відділом митного оформлення №1 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці Держмитслужби та зареєстрована за №403020/2022/002460 від 23.06.2022 року. При перевірці вищезазначеної декларації у графі 31 зазначено календарний рік виготовлення транспортного засобу 2007. У графі 47 даної митної декларації розраховані митні платежі у розмірі 106182,86 грн. При проведенні митного огляду вищезазначеного транспортного засобу, було звернуто увагу на маркування ременя безпеки, вітрового скла та бокових вікон, де зазначено виробником рік виготовлення 2006. Дане маркування може свідчити про календарний рік виготовлення транспортного засобу. Інших позначок та маркування про рік виготовлення транспортного засобу не виявлено. Також, згідно експертного автотоварознавчого дослідження експерта ОСОБА_4 №23,02-2022-009 від 23.02.2022 року вбачається, що вищевказаний автомобіль «Toyota Avensis», VIN № НОМЕР_1 , що ввезений на митну територію України виготовлений 2006 року, модельний рік -2006, країна походження Великобританія, тип двигуна дизель, робочий об`єм двигуна 2231 см.куб. Згідно службової записки відділу митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Тернопільської митниці Держмитслужби від 24.02.2022 року при декларуванні зазначеного товару, різниця митних платежів за заявленою митною вартістю даного транспортного засобу та митною вартістю з врахуванням 2006 року становить 6606,78 грн. Отже, у графі 47 МД №403020/2022/002460 від 23.02.2022 року заявлено ставку акцизного податку 1050 євро, а згідно із Законом України від 08.11.2008 року №2611-VІІІ, мало бути заявлено 1125 євро, оскільки в дійсності датою випуску автомобіля є 2006 рік, що підтверджено зазначеним висновком експерта. Також, особа уповноважена на здійснення декларування ФОП ОСОБА_1 вніс неправдиву інформацію у графу №31 електронної митної декларації №UA403020/2022/002460 від 23.02.2022 та електронний інвойс про календарний рік випуску транспортного засобу, зокрема вказав 2007 рік, а має бути 2006. В графі 47 електронної митної декларації №UA403020/2022/002460 від 23.02.2022 року ОСОБА_1 зазначив суму акцизного податку у розмірі 77079,03 гривень, а мав зазначити акцизний податок у сумі 82584,68 грн. Отже сума недоборів митних платежів склала 6 606,78 грн., у тому числі акцизний податок 5505,65 грн. та податок на додану вартість 1101,13 грн. У своєму поясненні ОСОБА_1 вказав, що ним до митного оформлення 23.02.2022 року подано МД, яку було зареєстровано за № №UA403020/2022/002460. При заповненні графи 31 вищезазначеної МД в частині внесення інформації щодо року виготовлення транспортного засобу користувався наказом Держмитслужби України від 17.11.2005 року №1118, договором купівлі-продажу транспортного засобу, тому що за ідентифікаційним номером кузова даного автомобіля не можливо визначити рік виробництва, а тому брав за основу рік введення його в експлуатацію, котрий зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

За наслідками розгляду вказаного протоколу, начальником Тернопільської митниці, винесено постанову в справі про порушення митних правил №0013/40300/22 від 15.03.2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 19820,34 гривень, що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів. Також, у спірній постанові, крім обставин зазначених у протоколі про порушення митних правил, вказано, що ОСОБА_1 картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № №UA403020/2022/00079 не оскаржував, а погодився із нею. 15.02.2022 року ФОП ОСОБА_1 повторно задекларувавши вказаний автомобіль згідно із електронною митною декларацією №UA 403020/2022/002528, зазначивши у графі №31 якої заявив достовірний календарний рік виготовлення автомобіля. Тому, ФОП ОСОБА_1 погодився із оформленою Тернопільською митницею карткою відмови в прийнятті митної декларації та заявив достовірні точні (встановлені митницею за результатами проведеного митного огляду товару) відомості про календарний рік виготовлення вказаного автомобіля, подавши 25.02.2022 року електронну митну декларацію, яка того ж дня була оформлена митницею.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Митним кодексом України від 13 березня 2012 року №4495-VI.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митна територія та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування, а згідно із пунктом 63 частини першої цієї ж статті уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

Згідно із ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 485 Митного кодексу України встановлено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Для притягнення до відповідальності, згідно з статтею 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, вини у формі прямого умислу, а також наявність в діях особи особливої мети ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Тобто, потрібно встановити, що особа, яка вчинила склад правопорушення, передбачений ст.485 МК України, повинна діяти умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено ст.485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей.

При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що Митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Митним органам забороняється вимагати надання декларантом або уповноваженою ним особою документів та/або відомостей, якщо цим Кодексом та іншими законами України передбачено надання таких документів (відомостей) митним органам державними органами, установами та організаціями, уповноваженими на здійснення дозвільних або контрольних функцій щодо переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, через єдиний державний інформаційний веб-портал "Єдине вікно для міжнародної торгівлі", а також приймати і використовувати такі документи та/або відомості, надані декларантом або уповноваженою ним особою, для здійснення митних формальностей, крім випадків, визначених цим Кодексом.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом (частини 5, 6 статті 264 МК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом. Зокрема, відповідно до підпунктів «а», «г» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України, до декларації декларантом вносяться відомості про найменування, код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною 5 статті 266 МК України визначено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року №651, графа 31 МД повинна містити такі відомості про товар: опис товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, у графі 31 митної декларації наводиться опис транспортного засобу: тип, модель та марка, колір, рік виготовлення та введення в експлуатацію, ідентифікаційний номер, номери кузова, шасі (рами), двигуна, об`єм двигуна (куб. см).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як встановлено вище, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало те, що згідно з митною декларацією календарний рік виготовлення автомобіля позивач вказав 2007, однак датою виготовлення вказаного транспортного засобу є 2006 рік, а також невірне визначення ним у графі 47 митних платежів, що підлягали сплаті.

Згідно з п. 8 «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року (далі Правила), визначення року виготовлення транспортного засобу (далі ТЗ) здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері ТЗ. Міжнародною організацією стандартизації (ISO) запроваджено з 1976 року міжнародний стандарт ідентифікаційних позначень автомобіля - ISO 3779-1983, гармонізований з державним стандартом України ДСТУ 3525-97 обов`язкового застосування в Україні, які складаються з міжнародного коду виробника ТЗ (перші три символи), описової частини (подальші шість символів) і розпізнавальної частини (останні вісім символів), за яким визначається ідентифікаційний номер ТЗ. Ідентифікаційний номер індивідуальний для кожного ТЗ.

Стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення ТЗ рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у табл. 4.4 додатка 4 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера (останні 8 знаків).

Більшість виробників транспортних засобів зазначають рік виготовлення 10-м символом у 17-значному ідентифікаційному номері. Разом з тим існують виробники транспортних засобів, що зазначають рік виготовлення знаком, розміщеним в іншому місці ідентифікаційного номера транспортного засобу. Деякі виробники формують ідентифікаційний номер транспортного засобу, у якому рік виготовлення взагалі не зазначається.

За рік виготовлення транспортного засобу приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік). Якщо календарну дату виготовлення транспортного засобу, який перебував у користуванні визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу.

Датою першої реєстрації транспортного засобу, який перебував у користуванні, є дата, зазначена у спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорт німецького зразка або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортного засобу.

Оскільки в автомобілі марки «Toyota», моделі «Avensis» в ідентифікаційному номері № НОМЕР_1 під десятим символом знаходиться цифра «0», яка неоднозначно свідчить про рік виготовлення та суттєво відрізняється від року виготовлення, який вказаний у товаросупровідних документах на транспортний засіб, у зв`язку з чим визначити рік виготовлення транспортного засобу за вказаним номером неможливо, позивач при заповненні митної декларації керувався даними зазначеними в наданих продавцем вказаного автомобіля - компанією «Frenzel Erik», товаросупровідними документами, зокрема Інвойсом б/н від 17.02.2022 року, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та експортною декларацією країни відправника, сервісною книжкою, де роком виготовлення та випуску цього транспортного засобу вказаний 2007. Справжність перелічених вище документів чи достовірність зазначених у них відомостей відповідач під сумнів не ставить.

Отже, при заповнені митної декларації позивачем зазначено рік виготовлення транспортного засобу відповідно до встановленої Правилами норми, згідно з якою в разі неможливості визначення року виготовлення транспортного засобу за ідентифікаційним номером, роком виготовлення вважається рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на транспортний засіб.

Відтак, суд вважає, що на момент подання спірної митної декларації у позивача не було умислу на заявлення у ній неправдивих відомостей щодо року виготовлення трансопроного засобу, митному органу було подано усі документи на підтвердження цього, які дозволяли його встановити. Тому, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст..485 МК України.

Правова позиція по даному питанню викладена у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року (справа №334/1738/16-а, адміністративне провадження №к/9901/11461/18), за змістом якої зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого ст.485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

При цьому, суд не бере до уваги покликання представника відповідача, як законність винесення спірної постанови, те, що позивачем не було оскаржено карту відмови та ним подано іншу електронну декларацію у якому було зазначено рік виготовлення здекларованого транспортного засобу 2006, оскільки підлягають оцінці дії позивача, які мали місце у процесі заявлення ним відомостей у декларації ІМ40ДЕ №403020/2022/002460 від 23.02.2022 року, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності. Також, суд вважає, що покликання митного органу у спірній постанові на висновок експерта автотоварознавчого дослідження виконаного СОД ФОП ОСОБА_4 , яким встановлено рік виготовлення транспортного засобу, не може братися до уваги, оскільки даний вид дослідження був автотоварознавчий та проводився спеціалістом за напрямком «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», що підтверджено свідоцтвом про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, виданого Фондом Державного майна України від 19.01.2015 року №14 та яким у якості додатку та використаних джерел при дослідженні зазначено Інтернет сайт www.autonet.ru. Проте, докази, які б підтверджували достовірність таких даних на вказаному сайті у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що позивачем заповнення декларації, зокрема п. 31, та визначення року випуску транспортного засобу було здійснено у відповідності до діючих Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України №1118 від 17 листопада 2005 року. Відповідачем належними, допустимими і достовірними доказами вказані відомості не спростовані.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що відповідач, не подав до суду належних доказів, які підтверджують винуватість позивача в порушенні митних правил, зокрема прямого умислу у вчиненні ним дій, спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що в судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, а тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС КАС України, ст.ст. 266, 257, 458, 485, 531 МК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Державної митної служби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, задовольнити.

Постанову в справі про порушення митних правил №0013/40300/22 від 15 березня 2022 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст..485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 19 820 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 34 коп., що становить 300 відсотків несплаченої суми митних платежів скасувати та адміністративну справу провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Державної митної служби України в користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено та проголошено 23 червня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан