Справа № 640/23021/19
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 червня 2022 року

м. Київ

справа №640/23021/19

адміністративне провадження № К/9901/24340/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 640/23021/19 за позовом Акціонерного товариство (далі - АТ) «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України (далі - Держгеонадра України) про визнання протиправним та скасування наказу, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою АТ «Укргазвидобування»

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2021, ухвалене у складі головуючого судді Шевченко Н.М.

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2021, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Грибан І.О., суддів Беспалова О.О., Ключковича В.Ю.,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 22.11.2019 АТ «Укргазвидобування» звернулося до суду з позовом, у якому просило:

визнати протиправним та скасувати наказ Держгеонадра України від 16.08.2019 № 285 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами»;

визнати протиправною бездіяльність Держгеонадра України щодо невидання наказу про видачу АТ «Укргазвидобування» спеціального дозволу на

користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано- Франківської області строком дії на 20 років за заявою, поданою листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400;

зобов`язати Держгеонадра України видати наказ про надання АТ «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років за заявою, поданою листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400, і видати АТ «Укргазвидобування» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано- Франківської області строком дії на 20 років.

В обґрунтування позовних вимог АТ «Укргазвидобування», зокрема, зазначило, що наказ відповідача від 16.08.2019 № 285 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно має право на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону відповідно до положень підпункту 13 пункту 8 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615 (далі - Порядок № 615), які діяли на момент подачі ним відповідних

документів.

2. Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 02.03.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2021, частково задовольнив позовні вимоги:

визнав протиправним та скасував наказ Держгеонадра України від 16.08.2019 № 285 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами»;

зобов`язав Держгеонадра України повторно розглянути заяву АТ «Укргазвидобування», подану листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років, з урахуванням висновків суду;

в задоволенні решти позовних вимог - відмовив.

3. 02.07.2021 АТ «Укргазвудобування» звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог з ухваленням нового рішення в цій частині - про їх задоволення.

4. Верховний Суд ухвалою від 14.07.2021 відкрив касаційні провадження за вказаною касаційною скаргою АТ «Укргазвудобування» та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. У справі, яка розглядається суди встановили, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018 у справі № 826/14513/17, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018, позов ПАТ «Укргазвидобування» задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Держгеонадр України щодо неприйняття рішення у встановлений строк з приводу заяви ПАТ «Укргазвидобування», поданої листом від 26.08.2016 №3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років;

зобов`язано Держгеонадра України повторно розглянути заяву ПАТ «Укргазвидобування», подану листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно- промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано-Франківської області строком дії на 20 років, з урахуванням висновків суду.

За результатом повторного розгляду заяви від 26.08.2016 № 3/2-01-6400 відповідачем прийнято наказ від 16.08.2019 № 285 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами», яким на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.03.2018 у справі № 826/14513/17 та з урахуванням рекомендації Комісії з питань надрокористування (протокол від 30.08.2018 № 9/2018), наданих за результатами розгляду заяви позивача, поданої листом від 26.08.2016 № 3/2-01-6400, відмовлено позивачу в наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробкуродовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано- Франківської області строком дії на 20 років.

Не погоджуючись із наказом відповідача від 16.08.2019 № 285 АТ «Укргазвидобування» звернулось до суду з цим позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6. Часткового задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, з посиланням на посилаючись на положення статті 58 Конституції України (закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи), виходили з того, що до спірних відносин необхідно застосовувати законодавство, чинне на момент звернення позивача із заявами про надання дозволу. Відтак суди дійшли висновку про те, що відмовляючи позивачу в наданні спеціального дозволу на користування надрами у зв`язку з виключенням зі змісту Порядку №615 підпункту 13 пункту 8, тобто у зв`язку із втратою чинності указаної правової норми, відповідач фактично відмовив АТ «Укргазвидобування» у видачі цього дозволу з підстави, не передбаченої законом.

При цьому, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, зобов`язуючи відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.08.2016 №3/2-01-6400 про надання без проведення аукціону спеціального дозволу на користування надрами відповідно до Порядку №615 в редакції, що діяла станом на час звернення останнього з цією заявою до Держгеонадр України, виходив з того, що вказана заява позивача відповідачем остаточно не була опрацьованою.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

7. Касаційна скарга позивача обґрунтована посиланням на те, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2019 у справі №509/1350/17 та постановах Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №820/4556/17, від 25.05.2018 у справі №826/6102/16 згідно із якими наявні підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача, оскільки прийняття такого рішення не передбачає права відповідача діяти на власний розсуд.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.

9. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

10. Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

11. Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

12. Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

13. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

14. У постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

15. Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених

у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС України презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

16. Так, у справах № 820/4556/17 та № 509/1350/17, на постанову Верховного Суду від 18.06.2020 та постанову Великої Палати Верховного Суд від 06.11.2019, відповідно, у яких позивач посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України спори виникли щодо отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення та можливості для зобов`язання суб`єкта владних повноважень ухвалити конкретне рішення на користь позивачів у тих справах, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

17. У справі № 826/6102/16, на постанову Верховного Суду від 25.05.2018 у якій позивач посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України сформовано правовий висновок щодо відсутності у Держгеонадр України повноважень за конкретних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, за обставин, коли Держгеонадрами України були перевірені подані позивачем документи та в судовому порядку спростовані його висновки про невідповідність поданих документів вимогам абзацу 3 пункту 3 Порядку № 615.

18.томість, у справі, яка розглядається предметом спору є правомірність наказу відповідача щодо відмови у наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Ліщинської площі, розташованої в межах Жидачівського району Львівської області та Рогатинського району Івано- Франківської області строком дії на 20 років, прийнятого на виконання рішення у справі № 826/14513/17, яке набрало законної сили.

19. Аналіз зазначених позивачем постанов Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 820/4556/17, від 25.05.2018 у справі № 826/6102/16 та Великої Палати Верховного Суд від 06.11.2019 у справі 509/1350/17, на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах правовідносини у яких є подібними, що виключає можливість касаційного перегляду оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України за цією касаційною скаргою.

20. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

21. З урахуванням наведеного, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.

22. З огляду на викладене, керуючись статтями 345, 339 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд ,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2021 у справі №640/23021/19 за позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, з підстави, встановленої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

А.Ю. Бучик

С.Г. Стеценко ,

Судді Верховного Суду