Справа № 755/21886/21
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 05 січня 2022 року (повний текст складено 05 січня 2022 року) у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИЛА

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м.Києва з позовом до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив продовжити строк затримання відповідача з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 05 січня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якому просить його скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що особа відповідача є повністю ідентифікована і підтверджується копією паспорта громадянина Республіки Вірменія, що свідчить про безпідставність його затримання.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що ним, в межах своєї компетенції, було вжито вичерпних заходів щодо здійснення документування особи відповідача свідоцтвом на повернення до країни походження, але останній відмовляється у співпраці, що, фактично, перешкоджає оформленню та виготовленню такого документа, на момент звернення до суду з цим позовом іноземця належним чином не ідентифіковано (документ який би надав йому право перетину державного кордону для виїзду з України - відсутній), а отже забезпечити виконання примусового видворення відповідача неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В силу положень п.1 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідач 20.08.2020 документований паспортом громадянина Республіки Вірменія № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.54).

03.11.2020 відповідач уклав шлюб із громадянкою України ОСОБА_6 та змінив своє прізвище на ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.57).

12.02.2021 відповідачу видано паспорт громадянина Республіки Вірменія № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.59).

Рішенням Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 14.05.2021 у справі №743/555/21 в задоволенні позову ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області до громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про примусове видворення та затримання відмовлено (а.с.7-10).

За наслідками апеляційного оскарження вказаного рішення, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №743/555/21 апеляційну скаргу ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області задоволено частково, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14.05.2021 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про затримання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців, прийнято в указаній частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, затримано громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, строком на 6 місяців. В іншій частині рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14.05.2021 залишено без змін (а.с.11-14).

Відповідно до акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства від 19.06.2021 ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 передано до Чернігівського ПТПІ (а.с.19 зворот).

На запит позивача від 20.07.2021 №8010.8.3/58709-21 щодо заповнення відповідачем анкети відповідного зразка з метою виготовлення сертифікату на повернення до Вірменії, листом від 22.07.2021 №74477.5-475/7477.1.2-21 Чернігівським ПТПІ повідомлено, що відповідач відмовився від заповнення анкети та написання будь-яких заяв з власних міркувань, на підтвердження чого надано акт про відмову у вчиненні таких дій від 21.07.2021 (а.с.20-21).

Позивач також звертався до Консульського відділу Посольства Республіки Вірменія в України щодо сприяння в ідентифікації відповідача (а.с.22).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.11.2021 №473/4129/21 в задоволенні позову ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області до ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення відмовлено (а.с.24-27).

За наслідками апеляційного оскарження вказаного судового рішення постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2021 у справі №473/4129/21 апеляційну скаргу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області задоволено частково, рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.11.2021 в частині позовних вимог про продовження строку затримання громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців скасовано, ухвалено у цій частині позовних вимог нове рішення, яким позов ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області задоволено частково, продовжено строк затримання громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення строком на 2 (два) місяці. В решті рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.11.2021 по справі №473/4129/21 залишено без змін (а.с.27-30).

Листом від 15.12.2021 №4877.5/920-21 ДУ «Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, ДМС» повідомлено позивача, що громадянину Вірменії ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 ) було запропоновано заповнити анкету встановленого зразка для подальшого виготовлення сертифікату на повернення до Республіки Вірменія, однак останній відмовився від її заповнення, на підтвердження чого надано доповідну записку від 15.12.2021 (а.с.32).

Також позивач направив до Консульського відділу Посольства Республіки Вірменія в Україні від 20.12.2021 №8010.8.3-61056/8010.8-21, в якому повторно просив посприяти у ідентифікації відповідача, оскільки останній від заповнення анкети відмовляється (а.с.33).

Додатково, у зв`язку з неотримання від Консульського відділу Посольства Республіки Вірменія в Україні відповідей на направлені запити, 21.12.2021 позивач звернувся до Департаменту консульської служби МЗС України із листом №8010.8.3-61222/8010.8-21, в якому просив посприяти в отриманні відповіді на запитувану інформацію від Консульського відділу Посольства Республіки Вірменія в Україні щодо відповідача.

З огляду на відсутність співпраці з боку відповідача, яка перешкоджає оформленню та виготовленню свідоцтва на повернення до країни походження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку затримання з метою забезпечення проведення процедури видворення, яку розпочато органами Державної міграційної служби України.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України визначено, що, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частинами 11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця чи особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та (або) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

З наведеного вбачається, що інформація щодо іноземця чи особи без громадянства та документи, які необхідні для його ідентифікації мають бути надані саме з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства.

В матеріалах справи наявна ксерокопія паспорта громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 12.02.2021 та дійсного до 12.02.2031, однак вказана ксерокопія жодним чином не засвідчена.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що оригінал вказаного паспорта був наданий позивачу з метою організації повернення відповідача до країни громадянської належності, в той час, як незасвідчена копія паспортного документа позивача не є належним доказом, що посвідчує його особу та дає право на виїзд за межі території України.

Відповідно до ч.13 ст.289 КАС України лише у випадку, коли відповідні документи для ідентифікації іноземця були отримані від країни громадянської належності іноземця, їх наявність може свідчити про відсутність умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Посилання апелянта на відсутність будь-яких рішень суду щодо його видворення за межі території України відхиляються судом, оскільки відповідні обставини підлягають встановленню виключно в межах розгляду адміністративної справи про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України іноземця або особи без громадянства, а в рамках даної справи підлягають встановленню виключно обставини щодо наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк, або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, що чітко визначено у ч.11 ст.289 КАС України.

Мета, з якою відповідача було затримано, чітко зазначена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 у справі №743/555/21 - забезпечення примусового видворення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Згідно ч.3 ст.9 Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.15 вказаного Закону в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

За правилами ч.1, 2 ст.16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній за участю картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Приписи ч.1 ст.26 Закону визначають, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

При цьому в силу положень ч. 5 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з абз.1 ч.4 ст.30 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів, органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання визнаний в Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно п. 1 розділу VІ Інструкції якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою, до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Разом з цим, положеннями п. 6 цієї Інструкції регламентовано, що строк затримання іноземців, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців.

Проте, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше ніж до вісімнадцяти місяців.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем вживались заходи з метою ідентифікації відповідача, шляхом надсилання запитів до Консульського відділу Посольства Республіки Вірменія в України та Департаменту консульської служби МЗС України, однак, як стверджує позивач, документи на повернення з метою підготовки відповідних документів для подальшого видворення відповідача до нього не надходили, відомості про встановлення особи відповідача відсутні, а сам відповідач відмовляється від заповнення анкети без надання будь-яких пояснень.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається, що відповідна інформація від Консульського відділу Посольства Республіки Вірменія в України була одержана, або що відповідач співпрацював з органами ДМС України під час процедури його ідентифікації, що є визначеними ч.13 ст.289 КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи.

Пунктом 16 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Таким чином, документом, який надає право іноземцю на виїзд є паспортний документ іноземця, виданий уповноваженим органом іноземної держави та визнається Україною.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за №806/21119 затверджено Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, нормами якої передбачено, що видворення іноземця, за відсутності паспортного документа, який дає право на виїзд з України, відбувається на підставі посвідчення особи на повернення.

В разі застосування процедури реадмісії іноземця у випадках, передбачених міжнародними договорами України про реадмісію, посвідчення особи на повернення видається територіальними органами ДМС після надходження від держави, до якої надсилається запит про реадмісію, відповідного погодження, що передбачено Правилами оформлення і видачі посвідчення особи на повернення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №394.

Разом з тим, поза межами процедури реадмісії, органи Державної міграційної служби не наділені повноваженнями щодо видачі посвідчення особи на повернення іноземцям, та відповідні посвідчення (свідоцтва) на повернення мають видаватись уповноваженим органом іноземної держави (консульством).

В той же час, у зв`язку з відсутністю відповіді від Консульського відділу Посольства Республіки Вірменія в України на неодноразові звернення позивача, не надання відповідачем документа, який дає право на виїзд з України, колегія суддів доходить висновку, що забезпечити процедуру видворення відповідача за межі території України, який незаконно перебуває в Україні, не видається за можливе, а тому наявні визначені ст.289 КАС України підстави для продовження строку затримання відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З огляду на викладені обставини за результатами перегляду судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності визначених ст.289 КАС України підстав для продовження строку затримання відповідача.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 05 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 22 червня 2022 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма