Справа № 120/14180/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 червня 2022 р. Справа № 120/14180/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Погребищенської міської ради (далі - відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Погребищенської міської ради, прийняте на засіданні 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання, яке відбулось 20.08.2021 та відображене у протоколі 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання від 20.08.2021, яким відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, з яких: 0,25 для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Малинки Вінницького району Вінницької області;

- зобов`язати Погребищенську міську раду в місячний строк з дня набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, з яких: 0,25 для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Малинки Вінницького району Вінницької області.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що у січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Погребищенської міської ради із клопотання щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, з яких: 0,25 житлового будинку, 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.

Оскільки клопотання ОСОБА_1 у передбачений Земельним кодексом України порядок та строк розглянуто не було, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Як вказує сторона позивача, за результатом розгляду справи №120/4726/21-а Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішенням від 03.08.2021, яким позов задоволено повністю та зокрема, зобов`язано Погребищенську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, з яких: 0,25 для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Малинки Вінницького району Вінницької області із урахуванням висновків суду та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відповідного дозволу.

Однак, 08.09.2021 на адресу ОСОБА_1 надійшов лист виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 02.09.2021 № 5937 із змісту якого вбачається, що на засіданні 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання, яке відбулось 20.08.2021, з метою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 розглядався проект рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ». Разом з тим, вказаний проект рішення не був підтриманий більшість голосів депутатів від загального складу ради.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, позивач звернулась до суд з даним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 01.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків останньої.

04.11.2021 позивач усунув недоліки, визначені ухвалою від 01.11.2021.

Ухвалою від 15.11.2021 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того, вирішено витребувати у Погребищенської міської ради всі наявні матеріали, які стали підставою для винесення оскаржуваного рішення, у тому числі належним чином засвідчені копії: проекту рішення "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", що був підготовлений на розгляд 15 сесії Погребищенської міської ради; протоколу (списку) поіменного голосування 15 сесії Погребищенської міської ради, що відбулась 20.08.2021; протоколу 15 сесії Погребищенської міської ради, що відбулась 20.08.2021.

02.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свою позицію представник відповідача вказує, що Погребищенською міською радою дотримано всіх вимог закону та розглянуто клопотання ОСОБА_1 в межах встановленого строку, дослідивши всі надані позивачем документи.

Окрім того, сторона відповідача зазначає, що позивач скористалась своїм право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку ще 2019 році, отримала на території Томашпільської селищної ради земельну ділянку розміром 0,0196 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Також у відзиві вказано, що ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, відповідач вважає, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

03.12.2021 стороною позивача подано відповідь на відзив, у якій представник ОСОБА_1 зазначає про необґрунтованість доводів Погребищенської міської ради. Зокрема, вказано, що із листа виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 02.09.2021 № 5937 вбачається, що на засіданні 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання, яке відбулось 20.08.2021, з метою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 розглядався проект рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ». Відтак, фактично, єдиною причиною відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою стала відсутність достатньої кількості голосів депутатів. Жодних інших зауважень оскаржуване рішення не містить.

Щодо твердження про використання ОСОБА_1 права на приватизацію земельної ділянки, представник позивача зазначив, що із змісту долученої до відзиву на позовну заяву інформаційної довідки від 26.11.2021 №287041082 вбачається, що ОСОБА_1 була власником земельної ділянки площею 0,0196 га. В той же час, п. г ч.1 ст. 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно, різниця у розмірі раніше отриманої земельної ділянки із можливим розміром земельної ділянки встановленим ЗК України складає 0,2304 га (0,25 - 0,0196).

10.12.2021 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у яких вказується, що рішення про затвердження проекту землеустрою вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало дві третини депутатів від загального складу ради і в такому разі, викладається у формі окремого документа. Натомість проект рішення, який не отримав необхідної кількості голосів депутатів на свою підтримку, вважається відхиленим та не викладається у формі окремого документу про відмову у задоволенні клопотання, а відповідний результат голосування фіксується у протоколі, що ведеться на пленарному засіданні ради.

20.12.2021 представником позивача подано до суду клопотання про застосування заходів процесуального примусу та витребування доказі.

Ухвалою суду 22.12.2021 вирішено задовольнити частково клопотання представника позивача про застосування заходів процесуального примусу та витребування доказі. Повторно витребувано у Погребищенської міської ради та зобов`язано надати суду у 5-денний строк всі наявні матеріали, які стали підставою для винесення оскаржуваного рішення, у тому числі належним чином засвідчені копії: проекту рішення "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", що був підготовлений на розгляд 15 сесії Погребищенської міської ради; протоколу (списку) поіменного голосування 15 сесії Погребищенської міської ради, що відбулась 20.08.2021; протоколу 15 сесії Погребищенської міської ради, що відбулась 20.08.2021.

04.01.2022 відповідачем надано витребувані судом докази.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Погребищенської міської ради із клопотання щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, з яких: 0,25 житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи протиправною бездіяльність Погребищенської міської ради щодо не розгляду клопотання у порядку та строк, визначений Земельним кодексом України, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

За результатом розгляду справи №120/4726/21-а Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято рішенням від 03.08.2021, яким позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Погребищенської міської ради щодо не розгляду та не прийняття по суті рішення за результатом вирішення клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, з яких: 0,25 для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Малинки Вінницького району Вінницької області. Зобов`язано Погребищенську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, з яких: 0,25 для будівництва і обслуговування житлового будинку, 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території села Малинки Вінницького району Вінницької області із урахуванням висновків суду та прийняти рішення про надання або відмову у наданні відповідного дозволу.

На виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем підготовлено проект рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ».

Листом від 02.09.2021 № 5937 позивача повідомлено, що на засіданні 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання, яке відбулось 20.08.2021, з метою виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2021, розглядався проект рішення «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ». Разом з тим, вказаний проект рішення не був підтриманий більшість голосів депутатів від загального складу ради.

ОСОБА_1 вважає протиправним рішення Погребищенської міської ради прийняте на засіданні 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання, яке відбулось 20.08.2021 та відображене у протоколі 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання від 20.08.2021, яким відмовлено у задоволенні її клопотання, тому звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) громадяни набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частиною першою та другою статті 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Аналіз норм ч. 6 - 7 ст. 118 ЗК України дає підстави для висновку, що з метою реалізації права на отримання земельної ділянки, зацікавлена особа повинна звернутися із клопотанням до компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування (у відповідності до повноважень, якими вони наділені статтею 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) із урахуванням правового режиму (форми власності) бажаної земельної ділянки. Наведене законодавче регулювання обумовлено розмежуванням компетенції між органами державної влади та місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Стаття 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.1997 (далі Закон № 280/97-ВР) передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Згідно частин 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Аналізуючи у комплексі норми ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III та частини 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР суд зазначає, що при вирішенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою у Ради виникає обов`язок, по - перше розглянути клопотання у місячний строк і по - друге - прийняти одне із двох рішень, а саме: 1) про надання дозволу на розроблення документації або 2) про відмову у його наданні.

Представник позивача вказує, що 20.08.2021 Погребищенської міської ради прийнято рішення, яке відображене у протоколі 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання від 20.08.2021, яким відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Саме таке рішення є предметом оскарження в межах даної справи.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що за результатами поіменного голосування від 20.08.2021 щодо вирішення питання "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 " №169 від 19.08.2021 рішення за підсумками поіменного голосування не прийнято: "за" 5, "проти" 0, "утримались" - 10, "не голосували" 5, "відсутні" 7, "всього" 27.

Суд звертає увагу, що відповідно до висновків Верховного Суду у постанові №454/160/17 від 09.07.2021, результати голосування не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.

Таким чином, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції. Надання дозволу або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про надання дозволу на розробку документації із землеустрою чи відмову у його наданні, свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому повноважень не прийняв жодного відповідного рішення.

Відтак, суд зазначає, що протокол 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання від 20.08.2021 не є рішенням (індивідуальним правовим актом) Погребищенської міської ради, яким, на переконання сторони позивача, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. При цьому, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 23.11.2021 у справі №580/704/21 відповідно до якого неприйняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не може підміняти рішення про відмову у такому наданні.

Окрім того, навіть зі змісту результатів поіменного голосування вбачається, що рішення не прийнято. Тобто такий протокол голосування не є ані рішенням про надання дозволу, ані рішенням про відмову у наданні відповідного дозволу.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові №580/704/21 від 23.11.2021 дійшов висновку, що відсутність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у його наданні, після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові №800/304/17 від 27.02.2020 під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що доводи позивача щодо того, що на засіданні 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання яке відбулось 20.08.2021 Погребищенською міською радою прийнято протиправне рішення, яке відображене у протоколі 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання від 20.08.2021, яким відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок є необґрунтованими та безпідставними, адже відповідачем допущено бездіяльність у вигляді не прийняття жодного визначеного законом рішення за результатами голосування.

Відтак, позовні вимоги в межах предмету та підстав даного позову не підлягають задоволенню.

Щодо можливості надати оцінку бездіяльності Погребищенської міської ради при розгляді клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (землі житлової і громадської забудови), орієнтовною площею 0,60 га, суд зазначає наступне.

Одним з принципів адміністративного судочинства є диспозитивність, який означає, зокрема, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою та в межах позовних вимог.

Поряд з цим позивач не позбавлений права змінити первинно заявлені позовні вимоги або ж підстави таких вимог.

Так, згідно з ч. 1 ст. 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У контексті зазначеної норми предметом позову слід вважати ту його частину, яка характеризує матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення, тобто спосіб судового захисту (ч. 1-3 ст. 5 КАС України), тоді як підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги: юридичні факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення; доказові факти, тобто ті, що тісно пов`язані з фактами матеріально-правового характеру і на підставі яких можна зробити висновок про їх наявність чи відсутність.

Аналіз положень ч. 1 ст. 47 КАС України вказує на те, що зміна може стосуватися лише предмета або підстави позову. Водночас зміна позивачем одночасно як предмета, так і підстави позову є недопустимою з огляду на те, що така зміна фактично свідчить про появу нового позову, а не про зміну того, що вже перебуває на розгляді у суді.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Погребищенської міської ради прийняте на засіданні 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання, яке відбулось 20.08.2021 та відображене у протоколі 15 сесії Погребищенської міської ради 8 скликання від 20.08.2021, яким відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 ; зобов`язати Погребищенську міську раду в місячний строк з дня набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 відповідний дозвіл на розроблення документації із землеустрою.

Під час розгляду даної справи, позивач підстав або предмета позову не змінювала, правом на збільшення або зменшення розміру позовних вимог не скористалась та відповідної заяви в порядку, передбаченому статтею 47 КАС України, не подавала.

Таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності та в силу приписів ч. 2 ст. 9 КАС України, суд зобов`язаний розглянути та вирішити справу не інакше як за позовною заявою та в межах позовних вимог.

Водночас оцінка судом бездіяльності Погребищенської міської ради щодо не прийняття рішення у визначений законом спосіб та форми є неможливою, оскільки в такому разі змінюється як підстава, так і предмет позову, що за змістом ч. 1 ст. 47 КАС України не допускається та свідчить про виникнення нового позову, який має свій індивідуальний предмет та підстави, відмінні від предмета та підстав, визначених позивачем при зверненні до суду з первинним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18.12.2009 "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Отже, вихід судом за межі пред`явлених позовних вимог можливий тільки в межах предмету та підстав позову, і тільки якщо заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Підсумовуючи вищезазначене, суд вказує, що бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 не може бути предметом розгляду в межах цієї адміністративної справи, водночас це не позбавляє позивача права звернутися до суду з окремим позовом у загальному порядку.

Щодо доводів сторони відповідача про те, що справа не підсудна Вінницькому окружному адміністративному суду та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд зазначає таке.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, у постановах від 21.03.2018 (справа № 536/233/16-ц), 24.04.2018 (справа №401/2400/16-ц), 30.05.2018 (справа № 826/5737/16), 19.06.2018 (справа № 922/864/17) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Суд зазначає, що доказів виникнення права власності (оренди) на бажану позивачем земельну ділянку не надано.

Із наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції, відтак, доводи відповідача в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннямистатті 9 Конституції Українита статтею 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положеньЄвропейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань (далі - ЄСПЛ) щодо застосування окремих положень цієї Конвенції.

Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі "Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland)", № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Погребищенська міська рада (вул. Б. Хмельницького, 77, м. Погребище, Вінницька область, 22200; ).

Рішення суду сформовано: 21.06.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна