Справа № 580/5335/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5335/21 Головуючий у 1-й інстанції: Кульчицький С.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу іноземного підприємства «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 у справі за адміністративним позовом іноземного підприємства «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Іноземне підприємство «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області від 25.03.2021 № 2183/23000901;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області від 25.03.2021 № 2184/23000901.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням іноземне підприємство «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що іноземне підприємство «АГРО-ВІЛЬД Україна» є господарюючим суб`єктом, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (КВЕД 01.11).

Позивач здійснює свою господарську діяльність за адресами: вул. Миру, с. Бузівка, Жашківський район, Черкаська область; вул. Людвіга Свободи, 2, с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область; с. Литвинівка, Жашківський район, Черкаська область, с. Тихий Хутір, Жашківський район, Черкаська область; с. Мар`янівка, Лисянський район, Черкаська область.

Листом Державної податкової служби України № 4001/7/99-00-07-04-01417 15.02.2021 повідомлено Головне управління Державної податкової служби України у Черкаській області про факт наявності скарги ОСОБА_1 про порушення позивачем податкового законодавства України.

На підставі пп. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 82.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України Головним управлінням Державної податкової служби у Черкаській області видано наказ від 18.02.2021 №238-П «Про проведення фактичної перевірки іноземного підприємства «АГРО-ВІЛЬД Україна» за місцями фактичного провадження діяльності з 22.02.2021 тривалістю 10 діб та направлення на перевірку №316/23-00-09-0119 та №317/23-00-09-0119 від 19.02.2021. Копію наказу та направлення на перевірку вручено під підпис представнику позивача за довіреністю Логвіненку Валерію Юрійовичу.

В ході перевірки за адресою вул. Миру, 1, с. Бузівка, Жашківський район, Черкаська область , де провадить свою господарську діяльність позивач, посадовими особами відповідача встановлено, що на території позивача розміщено заправний пункт, який обладнаний відповідними ємностями та дає змогу отримувати, зберігати та відвантажувати пальне. Зазначені ємності (заправочний пункт) введені в експлуатацію, мають відповідні дозвільні документи, повірку та обладнані електронною системою прийому - відпуску пального. Відпуск пального здійснюється виключно згідно особових карток на кожний транспортний засіб, який орендується або є власністю підприємства. Перевіряючими встановлено, що згідно журналів обліку пального здійснювався відпуск пального для власних потреб з заправочного пункту за період з 01.04.2020 по 10.04.2020 до отримання ліцензії на право зберігання пального (07.05.2020) на зазначену адресу.

Згідно акту зняття залишків товаро-матеріальних цінностей від 22.02.2021 у позивача наявні фактичні залишки газу скрапленого в кількості 10500 літрів та бензину А-92 в кількості 1500 літрів.

В ході фактичної перевірки за адресою: вул. Людвіга Свободи, 2, с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область , де провадить свою господарську діяльність позивач, посадовими особами встановлено, що на вказаній території знаходиться заправний пункт, який обладнаний відповідними ємностями, що дають змогу отримувати, зберігати та відвантажувати пальне. Відповідачем знято фактичні залишки дизельного палива в кількості 9659 літрів про що складено акт ТМЦ від 22.02.2021. Зазначені ємності (заправочний пункт) введені в експлуатацію, мають відповідні дозвільні документи, повірку та обладнані електрони, системою прийому - відпуску пального. Згідно книги складського обліку матеріалів (дизельного пального), в якій здійснюється облік придбаного та використаного пального на заправочному пункті, залишок пального станом на 01.04.2020 складає 6469 літрів. У квітні 2020 року позивачем отримано фактично пального від постачальників в кількості 255954 літрів, з яких 36010 літрів передано на склад в с. Озірне, 150246 літрів використано пального згідно особових карток на протязі місяця, отже залишки пального станом на 01.05.2020 складають 76167 літрів.

22.02.2021 посадові особами Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області звернулись до позивача із письмовим зверненням, в якому просили надати належним чином завірені копії документів, що стосуються перевірки.

23.02.2021 позивачем надано оборотну-сальдову відомомість по рахунку № 11 надходження пального (газу скрапленого) в квітні 2020 року на склад за адресою: Черкаська область, Жашківський район, с. Бузівка складають 15001 літрів, на склад за адресою: Черкаська область, Жашківський район, с. Острожани складають: дизельного палива в кількості 255954 літрів та бензину А-95 в кількості 800 літрів.

Отже, перевіркою встановлено, що ІП «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» зберігало пальне за період з 01.04.2020 по 07.05.2020 за адресами: Черкаська область, Жашківський район, с. Бузівка, вул. Миру, 1; Черкаська область, Жашківський район, с. Острожани, вул. Людвіга Свободи, 2, без ліцензії на право зберігання пального.

За результатами перевірки відповідачем складено акт № 1538/23-00-09-0122/33353730 від 03.03.2021 про порушення ІП «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» ч. 1, ч. 8 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР, на підставі якого винесено податкові повідомлення-рішення від 25.03.2021 № 2183/23000901 на суму штрафних санкцій - 500 000, 00 грн. та від 25.03.2021 № 2184/23000901 на суму штрафних санкцій - 500 000, 00 грн.

Вважаючи винесені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку У країни), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Положеннями п.75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові та позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Згідно абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об' єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями ст.80 ПК України.

Відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено в Законі України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

За змістом частини 9 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

За визначенням статті 1 Закону №481/95-ВР місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до частин 19 і 21 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

- підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

- підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

- суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто - та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

При цьому, згідно підпункту «г» абзацу 2 пункту 14.1.6 ПК України не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.

Колегія суддів зазначає, що фактичною перевіркою було встановлено протиправне використання позивачем пального без наявної ліцензії.

В той же час, іноземне підприємство «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» посилається на використання пального відразу після його придбання шляхом розливу у паливні баки автомобільної та сільськогосподарської техніки, яка використовується ним для провадження виробничої діяльності, щодо чого колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до акту залишків товаро-матеріальних цінностей від 22.02.2021 за адресою вул. Миру, с. Бузівка, Жашківський район, Черкаська область наявні залишки газу скрапленого в кількості 10500 літрів та бензину А-92 в кількості 1500 літрів; за адресою вул. Людвіга Свободи, 2, с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область наявні залишки дизельного палива в кількості 9659 літрів.

Відповідно до книги складського обліку матеріалів (дизельного пального), в якій здійснюється облік придбаного та використаного пального на заправному пункті, залишок пального станом на 01.04.2020 складає 6469 літрів. У квітні 2020 року позивачем отримано фактично пального постачальників в кількості 255954 літрів.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку №11 надходження пального (газу скрапленого) в квітні 2020 року залишки на складі позивача за адресою: Черкаська область, Жашківський район, с. Бузівка складають 15001 літрів, на складі за адресою: Черкаська область, Жашківський район, с. Острожани складають: дизельного палива в кількості 255954 літрів; бензину А-95 в кількості 800 літрів.

Відповідно до пояснень позивача наявне у нього пальне зберігалось у паливних баках транспортних засобів та технічного обладнання, які перебувають у власності суб`єкта господарювання та використовуються у господарській діяльності згідно переліку (а.с. 3-5). Об`єм баків вказаних транспортних засобів у загальному складає 76 162 л.

При цьому, у квітні 2020 року позивачем отримано фактично пального від постачальників в кількості 255 954 л, що є значно більшим за наявний у позивача об`єм баків вказаних транспортних засобів.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеним використання надлишкового пального відразу після його придбання та розливу у паливні баки автомобільної та сільськогосподарської техніки, яка використовується ним для провадження виробничої діяльності, що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Крім того, з інформаційної довідки іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна» від 23.02.2021 вих. 85 та акту перевірки від 03.03.2021 №1538/23-00-09-0122/33353730 слідує, що за адресами вул. Миру, с. Бузівка, Жашківський район, Черкаська область та вул. Людвіга Свободи, 2, с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область отримується пальне та зберігається на заправних пунктах, які обладнані відповідними ємностями, що дає змогу отримувати, зберігати та відвантажувати зазначене пальне. Зазначені ємності введені в експлуатацію, мають відповідні дозвільні документи, повірку та обладнані електронною системою прийому-відпуску пального. Зазначені паливно-мастильні матеріали та скраплений газ використовується виключно для власних потреб та зберігаються за вказаними адресами.

Колегія суддів зазначає, що оскільки вказані заправні пункти обладнані відповідними ємностями, введені в експлуатацію, мають відповідні дозвільні документи, повірку та обладнані електронною системою прийому-відпуску пального в розумінні Податкового кодексу України вони є акцизним складом.

З ліцензій на право зберігання пального № 2000961 та № 2000960 вбачається, що позивач має право на зберігання пального за адресами вул. Миру, с. Бузівка, Жашківський район, Черкаська область та вул. Людвіга Свободи, 2, с. Острожани, Жашківський район, Черкаська область з 07.05.2021.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, під час перевірки позивач не надав жодного доказу використання надлишкового пального в день його придбання (в квітні 2020 року), а також доказу того, що заправні пункти не відносяться до визначених частинами 19 і 21 статті 15 Закону № 481/95-ВР місць зберігання.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправне використання позивачем пального без наявної ліцензії.

Частинами 1-3 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 25.03.2021 № 2183/23000901 та від 25.03.2021 № 2184/23000901 прийняті відповідачем правомірно.

При цьому, доводи апелянта про те, що перевірка суб`єкта господарювання була проведена за відсутності на те правових підстав, що в силу позицій Верховного Суду, перелік яких зазначений в апеляційній скарзі, свідчить про протиправність прийнятих за її наслідками податкових повідомлень-рішень та, як наслідок, необхідність їх скасування, колегія суддів вважає безпідставними та не береться колегією суддів до уваги, оскільки фактична перевірка була призначена у зв`язку із надходженням листа Державної податкової служби України № 4001/7/99-00-07-04-01417 15.02.2021, яким повідомлено Головне управління ДПС України у Черкаській області про факт наявності скарги ОСОБА_1 про порушення позивачем податкового законодавства України, що свідчить про виникнення у контролюючого органу передумов для проведення фактичної перевірки іноземного підприємства «АГРО-ВІЛЬД УКРАЇНА» на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

При цьому, проаналізувавши всі інші доводи та аргументи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16- ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу іноземного підприємства «АГРО-ВІЛЬД Україна» залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 23.06.2022.