Справа № 620/12560/21
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю. розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області в частині щодо обмеження належної йому пенсії максимальним розміром 80 % грошового забезпечення з 01 січня 2008 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум з 01 січня 2008 року.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року позов залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо обмеження належної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром 80 % грошового забезпечення у період з 01.01.2008 по 30.03.2021 та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, за період з 01.01.2008 по 30.03.2021.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати останнє та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач з 28.12.2005 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, як колишній працівник органів МВС України.

Позивач має статус особи з інвалідністю ІІІ групи та має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується копіями посвідчення від 12.03.2009 серії НОМЕР_1 та посвідчення від 28.02.2019 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до копії Довідки ГУ ПФУ в Чернігівській області від 20.08.2007 основний розмір пенсії позивача з 01.01.2007 становить 90 % грошового забезпечення, з урахуванням 30 років вислуги та участі на ЧАЕС.

30.03.2008 позивачу з 01.01.2008 здійснено перерахунок пенсії і основний її розмір встановлено 80 % грошового забезпечення.

У відповідь на звернення позивача пенсійний орган листом від 24.09.2021 повідомив його про те, що позивачу була призначена пенсія за вислугу років УМВС України в Чернігівській області з 26.12.2005 в розмірі 85 % грошового забезпечення, та з 01.03.2006 - 90% грошового забезпечення з урахуванням пункту в статті 13 Закону № 2262, в редакції чинній на час призначення пенсії. Пунктом в статті 13 Закону № 2262 було передбачено, що особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Законом України від 04.04.2006 № 3591 «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» було внесено зміни до Закону № 2262. Нова редакція пункту «в» статті 13 Закону № 2262 зазначене збільшення пенсії за вислугу років на 5 % та 10 % вже не передбачено. Згідно з розрахунком вислуги років на пенсію, складеним УМВС України в Чернігівській області, загальна вислуга років позивача на пенсію складає 30 років 6 місяці 1 день. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» з 1 січня 2008 року позивачу було проведено перерахунок пенсії з урахуванням чинного на той час законодавства в розмірі 80 % грошового забезпечення. Законом України від 27.03.2014 № 1166-VII «Про запобігання фінансово: катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», було внесено зміни до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно із якими з 01.05.2014 максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 за відповідною посадою в розмірі 80 % грошового забезпечення. Виходячи з вищевикладеного з 01.01.2008 та по теперішній час пенсія позивачу виплачується в розмірі 80 % грошового забезпечення. Частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Пенсія виплачується згідно з чинним законодавством.

Не погодившись із діями відповідача щодо зменшення відсоткового значення пенсії відповідних сум грошового забезпечення з 90% до 80%, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що на час призначення позивачу пенсії редакція статті 13 Закону № 2262-ХІІ передбачала, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, не повинен перевищувати 100 % відповідних сум грошового забезпечення. При цьому для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, було передбачено збільшення розміру пенсії на 10 %. З набуттям чинності Законом України від 04 квітня 2006 року № 3591-IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» (далі - Закон № 3591-IV) нова редакція пункту «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала указаної 10-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конструкцією та законами України.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На час призначення позивачу пенсії (28.12.2005) ст.13 Закону №2262-ХІІ, визначала розмір пенсії за вислугу років.

Підвищення пенсії за вислугу років визначалось ст.15 цього Закону, а питання щодо призначення надбавок до пенсій статтею 16.

Відповідно до ст.12 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), право на пенсію за вислугу років мають:

а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше;

б) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні.

Згідно ст.13 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах :

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ або служба в державній пожежній охороні (пункт «б» статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсій здійснюється на підставі Порядку № 45, згідно з пунктом 1 якого пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Постановою № 704 визначено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2). Також Постановою № 704 встановлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, пунктом 1 якої передбачено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення зі служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови № 704.

Таким чином, відсотковий розмір при призначенні пенсії визначається статтею 13 Закону № 2262-ХІІ на момент призначення пенсії, а розміри складових пенсії визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як убачається з наведених норм, такі складові пенсії, як і їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Водночас установлене статтею 13 Закону № 2262-ХІІ відсоткове співвідношення вже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Позивачу пенсію було призначено у грудні 2005 року, її розмір складав 90 % від грошового забезпечення і включав у себе 10-відсоткове збільшення пенсії як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1.

На час виникнення спірних правовідносин стаття 13 Закону № 2262-ХІІ діяла в редакції Закону № 3591-IV, яка не передбачала вказаної 10-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1.

Однак застосування положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ до перерахунку пенсії є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених. До того ж законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу приписів статті 58 Конституції України.

Отже, порядок перерахунку призначених пенсій військовослужбовців урегульований нормами статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін не зазнавала, а також нормами постанов № 704 і 103, тому застосування статті 13 указаного Закону, яка регулює призначення пенсій, є протиправним, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними процедурами за змістом і механізмом їх проведення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2008 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні, є незмінним.

Колегія суддів зазначає, що з дня призначення позивачу пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення (28.12.2005) по день виникнення спірних правовідносин, Верховною Радою України не приймалось законів, які б передбачали зменшення відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії, чи проведення перерахунку відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії за новими критеріями, а тому відсоткове значення призначеної позивачу пенсії є незмінним.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою правову позицію щодо відсутності правових підстав для зменшення відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії у випадках, коли до законів були внесені зміни, що стосувались порядку та підстав встановлення відсоткового значення розміру при призначенні пенсії, та при цьому нові закони не передбачали механізму зміни відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії (постанова Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2019 по справі №522/16973/17, рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 по справі №240/5401/18).

Колегія суддів зазначає, що за правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні «Великода проти України» (№ 43331/12), законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відновлення порушених прав позивача шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо обмеження належної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром 80 % грошового забезпечення та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2021.

Згідно ст.317 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 242, 311, 315,317, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області щодо обмеження належної ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром 80 % грошового забезпечення.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», у розмірі 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 01.04.2021.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: А.Ю. Коротких

Н.М. Єгорова