Справа № 826/5197/18
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5197/18 Головуючий у І інстанції - Амельохін В.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 30.01.2018 №Ф-19 та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправильно визначив обставини його господарської діяльності, а тому помилково визначені контролюючим органом суми коштів не можуть вважатись його доходом та не можуть нараховуватись при визначені бази нарахування єдиного внеску.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року позов задоволено повністю. При цьому суд виходив з того, що позивачем доведено правомірність нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно нараховується єдиний внесок.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розбіжність виникла у зв`язку з тим, що платником податків безпідставно віднесено в 2016 році витрати, які не пов`язані з отриманням доходу та не включаються до складу витрат, а саме придбані автозапчастини та послуги авторемонту у ТОВ «СТО-Гефест». Апелянт наголошує, що позивачем до перевірки та до заперечень не було надано ні подорожні листи, ні товарно-транспортні накладні, або будь-які інші документи, які б підтверджували використання автомобілів для перевезення товарів та вантажів.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі наказу №14024 від 29.11.2017 та №15139 від 22.12.2017 проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої 10.01.2018 складено акт №39/26-15-42-04-.

Актом перевірки встановлено, зокрема порушення: абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме не нараховано та не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу за 2016 року, у розмірі 49016,52грн.

На підставі встановленого порушення відповідачем 30.01.2018 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-19 на суму 49016,52 грн та прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 4901,65грн.

Позивач, не погодившись з такими рішеннями відповідача, подав скаргу, проте контролюючий орган відмовив у її задоволенні, залишивши вимогу та рішення без змін.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI)визначено, що мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону № 2464-VI (в редакції яка діяла до 01.10.2011) в період з липня 2011 року по вересень включно, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює за період з 01.01.2011 по 30.06.2011 п`ятнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за період з 01.07.2011 по 31.12.2016 сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на місяць, за який нараховується дохід.

Частиною4 статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Згідно з ч.14 ст. 25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

В результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п. 2.1.4 розділу 2 акту перевірки (порушення оподаткованого доходу) встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок на 2016 рік у сумі 123447,81грн. Так, позивачем 07.02.2017 подано податкову декларацію за №, сума ЄСВ, що підлягає сплаті до бюджету за даними звіту складає 26385,48 грн, за даними перевірки - 75402,00 грн, розбіжність складає 49016,52грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підставі зазначеного вище акту перевірки були також винесені податкові повідомлення - рішення від 30.01.2018 №№ , , , , , .

Так, податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2018 № , позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 2314,64 грн; податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2018 № позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на суму 27 775, 76грн; податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2018 № позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 421961, 20 грн (у тому числі, 281307,00 грн за податковими зобов`язаннями та 140653,50 грн штрафних санкцій); податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2018 № позивачеві зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2016року в сумі - 9042,00 грн, за лютий 2016року в сумі - 19032,00 грн, за березень 2016року в сумі - 153168, 00 грн, за квітень 2016 року в сумі - 136670,00 грн, за травень 2016року в сумі - 108603,00 грн, за червень 2016року в сумі 119365,00 грн, за липень 2016року в сумі - 131689,00 грн., за серпень 2016року в сумі - 137696,00 грн, за вересень 2016 року в сумі - 146117, 00 грн, за жовтень 2016року в сумі - 150651, 00 грн, за листопад 2016року в сумі - 138056,00грн. за грудень 2016року в сумі - 104155,00грн; податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2018 № до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 510,00грн; податковим повідомленням-рішенням від 30.01.2018 № до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 170,00 грн.

Разом з тим, податкові повідомлення рішення від 30.01.2018 № , № , № , № були оскаржені позивачем в судовому порядку і рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2018 у справі №826/7030/18, яке набрало чинності 10.12.2018, позов задоволено та вказані ППР визнані протиправними та скасовані.

Згідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону № 2464-VI обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Позивачем у якості доказів надано до матеріалів справи: посвідчення водія транспортних засобів, що дозволяє позивачу безпосередньо керувати вказаними в акті перевірки транспортними засобами з метою здійснення господарської діяльності для перевезення товарів (від постачальників, та до покупців); документи, які підтверджують належне здійснення господарських операцій між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ТОВ «СТО-Гефест»; копії видаткових накладних, що підтверджують належне придбання та наступний продаж позивачем товарів, а також копії договорів, які укладалися позивачем для купівлі та наступного продажу товарів; копії свідоцтв про реєстрацію вказаних транспортних засобів; первинну документацію, що підтверджує належне придбання пального для заправки вказаних вище транспортних засобів з метою здійснення господарської діяльності (для перевезення придбаних товарів); копії банківських виписок, які підтверджують належне здійснення та отримання позивачем платежів (зокрема, платежі за купівлю та продаж товарів, платежі за придбання пального та платежі, сплачені ТОВ «СТО-Гефест») протягом 2016 року.

Таким чином, матеріалами справи та судовим рішенням від 03.09.2018 у справі №826/7030/18 підтверджується правомірність нарахування (обчислення) позивачем виплат (доходу), на які відповідно нараховується єдиний внесок,

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновок контролюючого органу про порушення позивачем абз. 3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI є неправомірним, отже прийнятті оскаржувані вимога про сплату боргу (недоїмки) від 30.01.2018 №Ф-19 та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова