Справа № 640/6400/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6400/21 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання надати витяг,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:

- визнати ненадання Головним управлінням Національної поліції у м. Києві відповіді на запит на інформацію позивача від 19.01.2021 про надання витягу з Інформаційного порталу Національної поліції України внесених даних за його зверненням до Національної поліції України внесених даних за його зверненням до ГУ Нацполіції у м. Києві від 03.07.2020 за номером екстреного виклику поліції 102 приблизно о 14 год. 17 хв.; другий 15 год. 01 хв., третій 15 год. 55 хв. у встановлений законом строк протиправним;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві надати позивачу витяг з Інформаційного порталу Національної поліції України внесених даних за його зверненням до Національної поліції України внесених даних за його зверненням до ГУ Нацполіції у м. Києві від 03.07.2020 за номером екстреного виклику поліції 102 приблизно о 14 год. 17 хв.; другий 15 год. 01 хв., третій 15 год. 55 хв.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.01.2021 звернувся до відповідача за допомогою електронної пошти з інформаційним запитом, однак, відповіді на згаданий запит не було надано, що є порушенням норм Закону України «Про доступ до публічної інформації». Така бездіяльність відповідача також є порушенням конституційного права позивача на розгляд його звернення відповідачем, гарантованого статтею 40 Конституції України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що 19.01.2021 на електронну адресу Головного управління не надходив інформаційний запит про який зазначено у позові, що підтверджується відповіддю з відділу документального забезпечення ГУ НП у м. Києві від 25.05.2021. Відтак, відповідач вважає, що права та інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відсутні, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що відповідний запит було ним направлено на електронну адресу відповідача, однак відповіді не надано.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 19.01.2021 звернувся з інформаційним запитом до Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ Національної поліції у м. Києві з приводу того, що він 03.07.2020 три рази звертався до ГУ Нацполіції у м. Києві із заявою про протиправну бездіяльність працівників поліції за номером екстреного виклику поліції 102. Просив надати витяг з Інформаційного порталу Національної поліції України внесених даних за його зверненням до Національної поліції України внесених даних за його зверненням до ГУ Нацполіції у м. Києві від 03.07.2020 за номером екстреного виклику поліції 102 приблизно о 14 год. 17 хв.; другий 15 год. 01 хв., третій 15 год. 55 хв. (а.с. 4).

Як стверджує позивач, у строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», Головне управління Національної поліції у м. Києві про наслідки розгляду його звернення від 19.01.2021 не повідомило.

Позивач, не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача, вважаючи порушеними власні права та охоронювані законом інтереси, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином довів відсутність протиправної бездіяльності щодо позивача, а позивач, у свою чергу, не довів порушення відповідачем його прав та обставин, на які посилається у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що це заздалегідь готовий, зафіксований на певному матеріальному носієві продукт, отриманий або створений суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається.

Згідно частини третьої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

На підставі частини п`ятої статі 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відмова особі в доступі до інформації про неї, приховування, незаконне збирання, використання, зберігання чи поширення інформації можуть бути оскаржені.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Для того, що б у розпорядника інформації виник обов`язок визначений ч. 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», запитувач інформації повинен дотриматись вимог установлених статтею 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»: Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

На виконання положень статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації», наказом МВС України від 07.02.2017 № 95 затверджено: 1) Порядок складання та подання запитів на отримання публічної інформації, розпорядником якої є Національна поліція України; 2) Порядок прийому, реєстрації і розгляду запитів на публічну інформацію, розпорядником якої є Національна поліція України, та відшкодування запитувачами фактичних витрат на копіювання і друк документів у Національній поліції України (далі - Порядок № 95); 3) Розміри фактичних витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на публічну інформацію, розпорядником якої є Національна поліція України; 4) Форму запиту на публічну інформацію.

Порядок розроблено відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації», Указу Президента України від 05 травня 2011 року № 547 «Питання забезпечення органами виконавчої влади доступу до публічної інформації», постанови Кабінету Міністрів України від 13 липня 2011 року № 740 «Про затвердження граничних норм витрат на копіювання або друк документів, що надаються за запитом на інформацію», з метою врегулювання порядку прийому, реєстрації і розгляду запитів на публічну інформацію (далі - запит) та відшкодування запитувачами фактичних витрат на копіювання і друк документів у центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції України, їх відокремлених підрозділах, територіальних органах поліції, їх структурних та відокремлених підрозділах, закладах та установах, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи та/чи підрозділи поліції), забезпечення можливості оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів та підрозділів поліції щодо надання або відмови в наданні інформації за запитом на інформацію та з метою реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

На виконання положень статті 19 Закону № З93/96-ВР, Кабінет Міністрів України постановою від 14 квітня 1997 року № 348 затвердив Інструкцію з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах. в установах, організаціях незалежно від форм власності, в засобах масової інформації (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2 Інструкції всі пропозиції, заяви і скарги, що надійшли, повинні прийматися та централізовано реєструватися у день їх надходження, а ті, що надійшли у неробочий день та час, - наступного після нього робочого дня на реєстраційно-контрольних картках, придатних для оброблення персональними комп`ютерами, або в журналах. Конверти (вирізки з них) зберігаються разом з пропозицією, заявою, скаргою. Облік особистого прийому громадян ведеться на картках, у журналах або за допомогою електронно-обчислювальної техніки. За відсутності в організації системи електронного документообігу письмове звернення, отримане за допомогою Інтернету, засобів електронного зв`язку (електронне звернення), перед реєстрацією роздруковується на папері.

Електронне звернення приймається на визначену електронну адресу або шляхом заповнення електронної форми, яка розміщується на офіційному вебсайті організації.

Запити, які надійшли на адресу органів та підрозділів поліції електронною поштою, телефоном, факсимільним зв`язком чи в усній формі, приймаються і реєструються в електронній автоматизованій системі працівниками ДДЗ та відповідальними особами. На запиті ставиться відповідний штамп із зазначенням реєстраційного номера, дати реєстрації запиту. У реєстраційному номері після цифр зазначаються літери «ЗІ». Після реєстрації працівниками ДДЗ та відповідальними особами запити протягом робочого дня передаються до органів та підрозділів поліції, напряму діяльності яких стосується порушене в запиті питання, для розгляду та надання відповіді запитувачу. Відлік строку розгляду запиту починається з дня його реєстрації (пункт 4 Інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що позивач до позовної заяви додав паперову копію інформаційного запиту від 19.01.2021, внизу якого міститься інформація про рух повідомлення (ідентифікатор, створено, від, кому, тема) (а.с. 4).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаним не підтверджується направлення позивачем до відповідача засобами електронної пошти запиту від 19.01.2021, адже він не є копією (скріншотом) з особистої електронної пошти, не містить звіту про доставку, та доказів прочитання/отримання особою, якій він адресований, електронного листа.

Відповідно до листа відділу документального забезпечення Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25.05.2021 № 2924/125/02/11-2021, адресованого т.в.о. начальника ВПЗ ГУНП у м. Києві, на Ваш лист від 17.05.2021 № 451/125/13-2021 повідомлено наступне, Вами 06.04.2021 № 318/125/13/01-2021 вже надсилався лист з даного питання та надано відповідь, повторно повідомляємо наступне електронна скринька належить ГУНП у м. Києві та обробляється відділом документального забезпечення, обробка та реєстрація запитів та інших звернень, які надходять на дану поштову скриньку здійснюються підрозділами ГУНП яким адресовано заявниками, відділ документального забезпечення. Запити які надходять безпосередньо на адресу структурних підрозділів реєструються відповідно до п.6 вище зазначеного порядку. 19.01.2021 та у січні місяці 2021 року на електронну пошту не надходили звернення чи запити від громадянина ОСОБА_1 також не надходило і листів з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 /

При цьому, позивачем не підтверджено ні факт належного відправлення електронного документа, ні факт одержання такого відповідачем, як адресатом, тоді як останнім одержання цього електронного документа заперечується, про що надано відповідь органу, який уповноважений на реєстрацію/отримання вхідної кореспонденції.

За наведених обставин, твердження позивача про порушення відповідачем його права на розгляд та надання відповіді на запит у встановлений статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», є необґрунтованими та недоведеними.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, щодо необхідності відкриття електронної поштової скриньки у суді для надання доказів звернення до відповідача, оскільки позивачем не доведено необхідності вчинення таких дій саме у суді, а також не зазначено про неможливість надання таких доказів самостійно, зокрема скріншотів чи роздруківок.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач належним чином довів відсутність протиправної бездіяльності щодо позивача, а позивач, у свою чергу, не довів порушення відповідачем його прав та обставин, на які посилається у позовній заяві, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 22.06.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна