Справа № 160/13293/21
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 червня 2022 року

м. Київ

справа №160/13293/21

адміністративне провадження №К/990/14733/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів -Шишова О. О., Яковенка М. М.,

перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №160/13293/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

у с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод»(далі - позивач, ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод») звернулося до суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якій просило визнати протиправним та скасувати у повному обсязі податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 12.04.2021 року №68/32-00-07-01-03-29 (Форма «ПС»), яким до ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод» за порушення пп.230.1.2, пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України та на підставі пп.54.3.3. п.54.3 ст.54 і абз.2 п.128-1.1, абз.2 п.128-1.3 ст.128-1 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 181000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за результатами проведення фактичної перевірки ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 81 000,00 грн. за порушення пп.230.1.2 та пп.230.1.3 п.230.1 ст.230 ПК України, яке полягає у відсутності з 01.01.2020 по 02.12.2020 року реєстрації в Єдиному державному реєстрі 4-х витратомірів-лічильників та 4-х рівнемірів-лічильників рівня пального на 4-х введених в експлуатацію резервуарах, розташованих на акцизному складі №1006004, та 1-го витратоміра-лічильника на місці відпуску пального (бензолу) наливом з акцизного складу №1006004, а також у незабезпеченні своєчасного подання довідки про зведенні за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального. Стверджує, що штрафні санкції застосовані неправомірно, оскільки під час проведення зазначеної перевірки контролюючим органом не враховано те, що ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод» вчинило всі залежні від нього дії, але певні обставини, а саме введення Урядом України карантинних заборон та обмежень з метою запобігання поширенню на території країни гострої респіраторної хвороби COVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, унеможливили вчасне виконання ним вимог законодавства в частині необладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками рівня пального у резервуарах. В допущених порушеннях відсутня вина позивача. Наголошує, що на дату проведення перевірки та винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення контролюючий орган не мав права застосовувати штрафні санкції, адже пп.128-1.1 ст.128-1 ПК України не передбачено відповідальності за несвоєчасну реєстрацію витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Окрім цього, звертає увагу, на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на те, що фактичну перевірку ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод» здійснено на підставі наказу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 26.02.2021 року №75, який прийнятий з порушенням процедури та порядку його прийняття, оскільки в наказі відсутні будь-які посилання відповідача на конкретні підстави призначення такої перевірки, що передбачені пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Відтак, позивач зауважує, що оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. Також повідомляє, що 26.03.2021 року ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод», на підставі п.86.7 ст.86 ПК України, подано до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків заперечення на акт перевірки від 12.03.2021 року №167/32-00-07-01-03-24/05393085. 13.04.2021 року від Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до ПРАТ «Дніпровський коксохімічний завод» надійшла відповідь на заперечення від 07.04.2021 року №1742/6/32-00-07-01-03-08, згідно з якою висновки, викладені в акті перевірки визнано обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного податкового законодавства. Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням підприємство оскаржило в порядку адміністративного оскарження за процедурою, передбаченою ст.56 ПК України, а саме 29.04.2020 року подано до Державної податкової служби України (ДПС) скаргу від 29.04.2021 №04/10-146 (вх. ДПС №12793/6 від 05.05.2021). Листом від 26.05.2021 року №11794/6/99-00-06-03-01-06 ДПС України повідомила про зупинення строків розгляду скарг на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо податкової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 13.05.2020 року №591 та про те, що таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу. 23.07.2021 року підприємством отримано рішення ДПС України від 19.07.2021 року №16470/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги, відповідно до якого скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків без змін.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/13293/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року в задоволені позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року у справі №160/13293/21 скасовано, прийнято нову постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням відповідає стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пунктів 6, 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (181000,00 грн < 210200,00 грн).

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення справи незначної складності.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності, а тому, розглядаючи цю справу в порядку спрощеного позовного провадження, судом не було порушено норм процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, позивач, як на підставу для відкриття касаційного провадження, посилається на те, що дана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики Однак скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №160/13293/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко