Справа № 380/25122/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/25122/21 за позовом Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства Юстиції України про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України, в якому просив:

- Визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 р., оформленого протоколом комісії № 76 в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком один місяць;

- Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 06.12.2021 року №4191/7 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» введено в дію рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 року, яке оформлене протоколом №76 від 10.11.2021 року про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 посвідчення № 0092 видане 11 липня 2017 року та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на один місяць.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності в протоколі зазначено те, що приватним виконавцем проігноровано порядок виконання рішення вказаний у виконавчому документі, що призвело до обмеження боржника в користуванні майном.

Позивач вважає рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 року, яке оформлене протоколом №76 від 10.11.2021 року протиправним та таким, що суперечить чинному законодавству України та порушує права приватного виконавця, враховуючи наступне.

На виконанні в приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. перебувало виконавче провадження № 62362351 відкрите на виконання Виконавчого листа № 2-868/11 від 19.05.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість за кредитним договором про надання кредиту в сумі 1162275 грн. 24 коп., шляхом звернення стягнення на автомобіль марки RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , а також стягнути суму сплаченого судового збору 1700 грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу 120 грн., та 462 грн. в рахунок витрат пов`язаних із розміщенням оголошення в пресі.

Отже, резолютивна частина виконавчого листа № 2-868/11 від 19.05.2011, який перебував на виконанні в приватного виконавця містить два способи виконання:

1. звернення стягнення на транспортний засіб RANGE ROVER шляхом його реалізації;

2. стягнення грошових коштів на загальну суму 2282,00.

Вказаний вище виконавчий лист вже перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби з 2011 року та не був виконаний, відтак судове рішення, яке набрало законної сили не виконується протягом десяти років.

Постановою приватного виконавця від 16.06.2020 року відкрито вказане вище виконавче провадження 62362351. Боржником вимоги виконавчого документу не було виконано. Оскільки, виконавчим документом передбачено стягнення 1162275,24 грн. шляхом звернення стягнення на транспортний засіб, постановою приватного виконавця від 16.04.2021р. оголошено в розшук майно боржника, а саме транспортний засіб марки: RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 .

Однак, розшукати транспортний засіб не вдалось та добровільно боржником для опису надано не було. Оскільки крім звернення стягнення на майно, виконавчим документом передбачено також і стягнення коштів, то постановою приватного виконавця від 16.04.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках в АТ «АЛЬФА-БАНК», МФО 300346; в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» МФО 305299; в АТ «Ощадбанк»,МФО 300465; в АТ «ПУМБ» , МФО 334851; в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335; в АТ «УКРСИББАНК» МФО 351005; в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» МФО 322001; в AT «ОКСІ БАНК», МФО 325990, в АТ «ТАСКОМБАНК» МФО 339500, АБ «УКРГАЗБАНК» МФО 32047, ПАТ «Банк Восток» МФО 307123, АКБ «ІНДУСТР1АЛБАНК» МФО 313849; АТ «КБ «ГЛОБУС» МФО 380526; в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» МФО 320984, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження.

Однак, в боржника відсутні кошти на рахунках в банках, а відтак грошові кошти стягнуті приватним виконавцем не були.

Постановою приватного виконавця від 24.06.2020 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми стягнення, однак в боржника відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, а тому арешт не виконав своєї функції, а відтак і не порушує жодних прав боржниці та не обмежив в користуванні будь-якою власністю.

На підтвердження даних обставин додається витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно.

У зв`язку із невиконанням рішення боржником, 24.06.2020 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та скеровано до ТОВ «ТЕРРА ТРАСТ».

11.06.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та скеровано до ТОВ «НАТУР ДАРМ». Однак, вказані вище заходи не призвели до виконання рішення суду, коштів стягнуто не було і постановою приватного виконавця від 07.10.2021 року виконавчий документ повернуто стягувачу, знято усі арешти та обтяження.

Таким чином, за спірних правовідносин відсутні будь-які порушення прав боржниці та відсутнє будь-яке обмеження в користуванні майном боржниці в силу відсутності в боржниці будь-якого майна.

Відтак позивач вважає, що висновок відповідача-1 на предмет того, що його дії призвели до порушення прав боржниці є безпідставними та необґрунтованими і спростовуються матеріалами виконавчого провадження та матеріалами позапланової перевірки діяльності приватного виконавця.

В рішенні Дисциплінарної комісії, як підставу для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності зазначено те, що в постановах про арешт майна та арешт коштів і звернення стягнення на заробітну плату приватним виконавцем зазначено суму стягнення 1281227,96 грн. За переконанням Дисциплінарної комісії цю суму вказано некоректно.

Як зазначалось вище, на виконанні в приватного виконавця перебував виконавчий документ яким передбачено два способи виконання рішення, один щодо звернення стягнення на майно на суму 1162275 грн. 24 коп., та другий щодо стягнення грошових коштів на загальну суму 2282,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Оскільки, системою передбачено вказання лише однієї суми стягнення за виконавчим документом приватним виконавцем вказано суму стягнення 1162275,24+2282,00 грн. = 1164 557,24 грн. Сума основної винагороди приватного виконавця становить 10% від суми стягнення за виконавчим документом (116 455,72 грн.). Витрати виконавчого провадження визначені постановою приватного виконавця становлять 215.00 грн.

Таким чином, при винесенні постанов про накладення арештів та стягнення коштів із заробітної плати система формує суму стягнення (1164557,24 грн.) з врахуванням основної винагороди 116455,72 грн. та витрат виконавчого провадження (215,00 грн) та вказує загальну суму 1281227,96 грн.

Позивач зазначає, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача, ДП «НАІС» яке є держателем АСВП зазначило, що логіка побудови Системи передбачає можливість внесення відомостей лише про одну категорію стягнення за виконавчим документом, а також внесення відомостей про суму коштів, яка підлягає стягненню за таким виконавчим документом.

Позивач зазначає, що не міг діяти інакше, як об`єднати суми стягнення та внести об`єднану суму до системи, однак вказані дії приватного виконавця Дисциплінарна комісія називає порушенням та притягує до дисциплінарної відповідальності.

Порушення прав боржника можливе лише за умови стягнення надлишкових коштів чи стягнення майна, а за спірних правовідносин в боржниці відсутнє будь-яке майно та кошти. Кошти з боржника стягуються за платіжними вимогами а не постановою.

На переконання позивача його дії вчинені в спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством України та не завдали жодної шкоди будь яким учасникам виконавчого провадження.

На момент розгляду подання на виконанні в позивача перебувало 1142 відкритих виконавчих провадження. На реалізацію ДП «СЕТАМ» позивачем виставлено 12 лотів про продаж майна.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності завдає значної шкоди учасникам виконавчих проваджень, оскільки приватний виконавець позбавлений доступу до автоматизованої системи виконавчих проваджень та позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії, зокрема дії щодо зняття арештів та перерахування коштів стягувачам.

Протягом часу зупинення діяльності заявник буде позбавлений доходу, а учасники виконавчих проваджень, які перебувають у його провадженні - права на вчасне виконання виконавчого документу.

Дисциплінарна комісія в оскаржуваному рішенні не зазначила будь-які аргументи на користь прийняття чи відхилення доводів та доказів позивача та прийняття саме такого виду стягнення за результатами розгляду подання, не зазначила доводів щодо неможливості застосування до позивача двох інших видів стягнень, що є менш суворими, з урахуванням тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, наявності тієї обставини, що позивач раніше до дисциплінарної відповідальності не притягався.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що порядок здійснення Мінюстом контролю за діяльністю приватного виконавця визначено статтею 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» частиною першою якої встановлено, що контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

На підставі скарги представника ОСОБА_3 адвоката Білика Д.А. від 21.07.2021 Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідно до статті 34 Закону № 1403-VIII, пунктів 19, 26 розділу III Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284/5, проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця з виконавчого округу міста Києва Павлюка Н.В. щодо здійснення виконавчого провадження № 62362351.

У скарзі ОСОБА_4 зазначалось, що при здійсненні виконавчого провадження № 62362351 приватним виконавцем звернуто стягнення на доходи боржника, накладено арешт на все його рухоме та нерухоме майно та кошти, незважаючи на те, що виконавчим документом визначено спосіб і порядок виконання шляхом звернення стягнення на транспортний засіб, який є предметом застави. Також у скарзі повідомлено, що документи виконавчого провадження направлялись боржниці за адресою, за якою вона не проживає.

За результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управлінням складена довідка від 21.09.2021, згідно з якою приватний виконавець під час здійснення виконавчого провадження № 62362351 порушив вимоги пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. По іншим питанням зазначеним у скарзі ОСОБА_4 порушень приватним виконавцем вимог законодавства перевіркою не встановлено.

На адресу приватного виконавця 16.06.2020 надійшла заява ТОВ «ФК «Інновація» про примусове виконання виконавчого листа № 2-868/11 від 19.05.2011 Деснянського районного суду м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованості за кредитним договором про надання кредиту в сумі 1162275,24 грн, шляхом звернення стягнення на автомобіль марки RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , а також стягнути суму сплаченого судового збору 1700,00 грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу 120,00 грн. та 462,00 грн. в рахунок витрат пов`язаних із розміщенням оголошення в пресі. До заяви про відкриття виконавчого провадження була додана ухвала Деснянського районного суду м. Києва №2-868/11 від 26.04.2018 якою замінено сторону виконавчого провадження за виконавчими листами №2-4868/11 від 19.05.2011 Деснянського районного суду м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аа користь ПАТ «СЕБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК») заборгованості за кредитними договорами про надання кредиту в сумі 1162275,24 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави, зокрема на автомобіль марки «RANGE ROVER», модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , а також про стягнення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1700,00 грн та витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн, а також витрат пов`язаних із розміщенням оголошення в пресі про виклик відповідачів в судове засідання в сумі 462,00 грн, а саме на стягувана Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація».

Постановою від 16.06.2020 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 62362351 з примусового виконання виконавчого документа. Приватним виконавцем 24.06.2020 винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка надіслала до виконання до ТОВ «ТЕРРА ТРАСТ». Цією постановою визначено здійснювати відрахування із заробітної плати боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу 1281227,96 грн.

24.06.2020 приватним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у сумі 1281227,96 грн.

Приватним виконавцем 16.04.2021 винесена постанова про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук транспортний засіб марки: RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 .

Постанова про арешт коштів боржника винесена приватним виконавцем 16.04.2021. Арешт накладений у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 1281227,96 грн. Вказану постанову направлено до відповідних банків для виконання. 11.06.2021 приватним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка надіслана до виконання до ТОВ «НАТУР-ДАРМ». Цією постановою визначено здійснювати відрахування із заробітної плати боржника у розмірі 20 % до виплати загальної суми боргу у розмірі 1281227,96 грн., з яких: сума заборгованості складає 1 164 557,24 грн., винагорода приватного виконавця 116455,72 грн. та витрати виконавчого провадження 215,00 грн.

Виконавчим документом визначений спосіб і порядок виконання рішення шляхом звернення стягнення на автомобіль марки RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі кредитного договору.

Визначений виконавчим документом спосіб і порядок виконання рішення суду, відповідно приватному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження № 62362351 необхідно було вжити заходи щодо арешту, вилучення та реалізації автомобіля марки RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 .

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Перевіркою встановлено, що приватний виконавець до суду з відповідною заявою не звертався.

Наклавши постановою від 24.06.2020 арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, постановою від 16.04.2021 на кошти боржника в сумі 1281227,96 грн та звернувши постановами від 24.06.2020 та 11.06.2021 стягнення на заробітну плату боржника в сумі 1281227,96 грн, приватний виконавець порушив вимоги пункту 1 частини другої статті 18 Закону, відповідно до якого виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Наклавши постановою від 24.06.2020 арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а постановою від 16.04.2021 на кошти боржника в сумі 1281227,96 грн, та звернувши постановами від 24.06 2020 та 11.06.2021 стягнення на заробітну плату боржника в сумі 1281227, 96 грн, приватний виконавець Павлюк Н.В. порушив вимоги пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приватний виконавець звернувся до суду за роз`ясненнями уже після винесення постанов про накладення арешту на майно та кошти боржника, а виконуючи рішення суду у відмінний спосіб від того, що визначний виконавчим документом, приватний виконавець обмежив боржника в користуванні та розпорядженні майном та коштами, що є наслідками протиправних дій приватного виконавця.

При здійсненні виконавчого провадження № 62362351 приватним виконавцем порушено вимоги законодавства: пункт 5 частини першої статті 4 Закону №1403-VIII - щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності; пункт 2 статті 2 Закону - щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності; пункт 1 частини другої статті 18 Закону - щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виявленні позаплановою невиїзною перевіркою порушення вимог законодавства при здійсненні виконавчого провадження № 62362351 свідчать про неналежне виконання приватним виконавцем ОСОБА_1 своїх обов`язків та містить ознаки дисциплінарного проступку.

Комісія дослідивши матеріали Подання та заслухавши доводи присутніх, вирішила задовольнити подання Мін`юсту про притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача та, враховуючи обставини вчинення проступку, наявність вини Позивача, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, Комісією вирішено застосувати до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця на один місяць. Рішення Комісії за результатами розгляду вказаного подання було оформлено протоколом, та підписано усіма присутніми на засіданні членами Комісії. Визначення виду стягнення за наслідками притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дискреційними повноваженнями державного органу, у даному випадку - Комісії.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 23.12.2021 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

10.11.2021 року на засіданні Дисциплінарної комісії приватних виконавців було розглянуто Подання директора Департаменту державної виконавчої служби про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 про порушення позивачем вимог:

пункту 5 частини першої статті 4 Закону №1403-VIII - щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципу законності;

пункту 2 статті 2 Закону - щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності;

пункту 1 частини другої статті 18 Закону - щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

та прийнято рішення, оформлене протоколом комісії № 76, про притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на 1 місяць.

06.12.2021 року Наказом Міністерства юстиції України за №4191/7 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» введено в дію рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 року, яке оформлене протоколом №76 від 10.11.2021 року про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 посвідчення № 0092 видане 11 липня 2017 року та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на один місяць.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне стягнення протиправним та таким, що не відповідає вимогам Закону та фактичним обставинам справи.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного наказу з наступних встановлених підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів обов`язковості виконання рішень.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад обов`язковості виконання рішень.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в позивача перебувало виконавче провадження № 62362351 відкрите на виконання Виконавчого листа № 2-868/11 від 19.05.2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «СЕБ Банк» заборгованість за кредитним договором про надання кредиту в сумі 1162275 грн. 24 коп., шляхом звернення стягнення на автомобіль марки RANGE ROVER, модель 3.6, 2008 року випуску, р/н НОМЕР_1 та належить на праві власності ОСОБА_2 , а також стягнути суму сплаченого судового збору 1700 грн., витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу 120 грн., та 462 грн. в рахунок витрат пов`язаних із розміщенням оголошення в пресі.

Судом не враховуються аргументи відповідача про те, що наклавши постановою від 24.06.2020 арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а постановою від 16.04.2021 на кошти боржника в сумі 1281227,96 грн, та звернувши постановами від 24.06 2020 та 11.06.2021 стягнення на заробітну плату боржника в сумі 1281227,96 грн, приватний виконавець Павлюк Н.В. порушив вимоги пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме неналежне виконання своїх обов`язків та містить ознаки дисциплінарного проступку, оскільки згідно із ст. 129/1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що рішення дії чи бездіяльність позивача у вказаному виконавчому провадженні були предметом судового контролю за виконання судового рішення, і судом встановлено протиправність поведінки позивача.

Крім цього, відповідачем належними та допустимими доказами не доведено суду про будь-які фактичні порушення прав скаржниці, рішеннями та діями позивача.

Також судом враховується процесуальний обов`язок позивач здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом та Законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням суд зазначає, що такі по суті прийняті не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); не добросовісно; не розсудливо; не пропорційно, тощо. Відтак спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Дисциплінарної комісії приватних виконавців (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), Міністерства Юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправними та скасування рішень, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 10.11.2021 року, оформленого протоколом комісії № 76 в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком один місяць;

Визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 06.12.2021 року №4191/7 «Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства Юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) на користь Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 1816,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 23.06.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.