Справа № 280/283/22
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 червня 2022 року Справа № 280/283/22 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, буд. 7, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 28 жовтня 2021 року № 86, зобовязати призначити пенсію за віком за заявою ОСОБА_1 від 26.07.2021 та зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплачувати позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 19.08.2021, з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач отримала від відповідача1 повідомлення від 12.11.2021 № 0800-0219-8/76545, яким було направлено рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 28.10.2021 № 86, у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає це рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення.

Позивач вказує, що на день досягнення пенсійного віку його загальний страховий стаж є достатнім, що підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, тобто вона набула право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).

Позивач вважає, що, вирішуючи питання призначення пенсії, відповідач не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття рішення, не використав всі свої повноваження для повного, всебічного, добросовісного розгляду заяви про призначення пенсії з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 13.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), а також повідомлено про розгляд справи протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Відповідач 1 позовні вимоги не визнав, 02.02.2022 судом одержано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на позов, у якому представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні заявлених позивачем вимог.

Правомірність свого рішення відповідач обґрунтовує тим, що за результатами перевірки позивача помилково до страхового стажу було зараховано період роботи з 24.09.1979 по 31.12.1998 в колгоспі ім. Ворошилова, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутній документ та його дата, підстави внесення встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі ім. Ворошилова.

На момент звернення за призначенням пенсії у позивача відсутній страховий стаж 28 років. Страховий стаж позивача, з урахуванням періоду догляду за дітьми до 3-річного віку, становить 19 років 6 місяців 23 дні, а отже підстави призначити пенсію за віком відсутні. На цих підставах відповідач просив відмовити в позові.

Відповідачем 2 до суду подано відзив на позовну заяву, де вказано, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком позивачу є правомірними, оскільки в матеріалах пенсійної справи відсутній документ та його дата, підстави внесення встановленого та виробленого мінімуму трудової участі у колгоспі ім. Ворошилова та не надано належних документів, на підставі яких можливо підтвердити стаж за періоди діяльності з 24.09.1979 по 31.12.1998. просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 26.07.2021 звернулась до відділу обслуговування громадян № 16 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням їй пенсії за віком.

Листом відповідача 1 від 12.11.2021 № 0800-0219-8/76545 позивачу було направлено рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 28.10.2021 № 86.

Так відповідачем 2 28.10.2021 прийнято рішення №86, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у звязку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років.

Зокрема, в рішенні йдеться, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу від 21 року, після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу від 15 років.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами та відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 16.04.1990 до страхового стажу не зараховано період роботи з 24.09.1979 по 31.12.1998 в колгоспі ім. Ворошилова, оскільки відсутній документ та його дата, підстави внесення встановленого та виробленого мінімуму трудової участі, що є порушенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.1993. Для зарахування вищевказаних періодів стажу необхідно надати уточнюючі довідки визначені Порядком підтвердження наявного страхового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.

Як свідчить розрахунок страхового стажу, здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, визнаний позивачем страховий стаж позивача становить 19 років 6 місяців 23 дні.

Надаючи оцінку наведеним аргументам відповідача суд виходить з наступного.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058 право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Умови призначення пенсії за віком визначає ст. 26 Закону № 1058.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788).

Ст. 62 Закону № 1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Порядок № 637 окремо визначає особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти наступних висновків.

Основним документом, що підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що страховий стаж, а також періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії - до 01.01.2004р. підтверджуються трудовою книжкою. І лише у разі, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, право органу Пенсійного фонду України на врахування додаткових, окрім трудової книжки, доказів на підтвердження трудового стажу з`являється лише після встановлення недоліків в оформленні трудової книжки або відсутністю у ній необхідних даних.

Так, судом встановлено та не заперечується сторонами, що разом з заявою про призначення пенсії позивач подав трудову книжку.

Трудова книжка позивача містить записи про її роботу в колгоспі ім. Ворошилова в період з 24.09.1979 року по 31.12.1998 року.

Таким чином, записами в трудовій книжці підтверджено безперервну роботу ОСОБА_1 в колгоспі ім. Ворошилова в період з 24.09.1979 по 31.12.1998.

Спір щодо періоду роботи позивача у відповідачів відсутній.

Будь-яких доводів щодо недоліків записів в трудовій книжці відповідачем не наведено.

З викладеного слід дійти висновку, що згадані періоди роботи позивача підтверджені в передбачений Законом (приписами: ст.62 Закону №1788-XII, п. 1 Порядку №637) спосіб - записом в трудовій книжці, що не містить недоліків оформлення.

В такому випадку, право органу пенсійного фонду України на перевірку трудового стажу за періоди з 24.09.1979 по 31.12.1998 за допомогою інших засобів доказування не з`явилось.

Стосовно посилання відповідача на положення ч. 2 ст. 56 Закону № 1788, відповідно до якої при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю суд зазначає наступне.

З буквального тлумачення змісту наведеної норми вбачається, що стаж роботи в колгоспі враховується за фактичною тривалістю за двох умов, які мають існувати одночасно: невиконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та відсутність поважних підстав такого невиконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з заявою про призначення пенсії подано трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 та відомості про трудову участь в колгоспі ім. Ворошилова із заповненням відповідних граф, що підтверджується матеріалами справи.

Суд зазначає, що порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників був передбачений Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджений Постановою радою міністрів СРСР від 21 квітня 1975 року №310 (далі - Положення, мовою оригінального документа).

Відповідно п.1 Положення: "Трудовая книжка колхозника является основным документом о трудовой деятельности членов колхозов."

Згідно приписів п.5 Положення: "В трудовую книжку колхозника вносятся: сведения о трудовом участии: принятый в колхозе годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве, его выполнение…"

Відповідно п.6 Положення: "Все записи в трудовой книжке заверяются во всех разделах за время работы в колхозе подписью председателя колхоза или специально уполномоченного правлением колхоза лица и печатью."

Також, положеннями п.13 передбачено відповідальність за порушення вимог порядку: "Ответственность за организацию работ по ведению, учету, хранению и выдаче трудовых книжек возлагается на председателя колхоза. Ответственность за своевременное и правильное заполнение трудовых книжек, за их учет, хранение и выдачу несет специально уполномоченное правлением колхоза лицо. За нарушение установленного порядка ведения, учета, хранения и выдачи трудовых книжек должностные лица несут ответственность в соответствии с уставом и правилами внутреннего распорядка колхоза, а в предусмотренных законом случаях иную ответственность."

Крім наведеного, Положенням затверджено форму та зміст трудової книжки колгоспника, зокрема розділ V з назвою: "Трудовое участие в общественном хозяйстве", яке передбачає обов`язок роботодавця заповнити відомості щодо: номеру запису; років; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві; виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер)."

З аналізу викладеного вбачається, що Положення передбачало, окрім іншого обов`язок спеціально вповноважених осіб колгоспу вчасно та правильно заповнити відомості щодо трудової участі особи в громадському господарства, а також, в разі невиконання річного мінімуму - вказати причини невиконання.

Як вбачається з трудової книжки колгоспника, наданої позивачем, вона містить записи про кількість відпрацьованих трудоднів, вказані причини невиконання річного мінімум трудової участі.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність необхідних даних в трудовій книжці колгоспника чи їх некоректність не можуть бути підставою для відмови позивачу в зарахуванні до стажу роботи періоду його трудової діяльності в колгоспі.

Також, суд зазначає, що ані, надана ОСОБА_1 трудова книжка колгоспника, ані відомості про трудову участь в колгоспі ім. Ворошилова не містять інформації стосовно того, що невиконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві позивачем відбулась за відсутності поважних підстав такого невиконання.

З огляду на викладене, суд наголошує, що неможливість підтвердити певні обставини за відсутності документів в архіві не є підставою для висновку, що такі відомості неправдиві. Навпаки, відповідач не отримав від архівної установи достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та відсутності поважних підстав такого невиконання.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої ним правової позиції щодо відсутності підстав для зарахування до стажу роботи позивача в повному обсязі періоду його роботи з 24.09.1979 року по 31.12.1998 року в колгоспі ім. Ворошилова.

Окрім наведеного, суд зазначає, що порядок звернення за призначенням пенсії регламентований ст. 44 Закону № 1058.

Згідно з ч. 1 ст. 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, що передбачено ч. 2 ст. 44 Закону № 1058.

Окремо суд зауважує, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, визначені п. 2.1. Порядку № 22-1.

Так, згідно з пп. 2 п. 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії, крім іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

П. 4.1. Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою .

Згідно з приписами п. 4.2. Порядку № 22-1 4.2. при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до п. 1.7. Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Відповідно до п. 4.3. Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд зауважує, для того щоб орган, що призначає пенсію, мав можливість всебічно, повно і об`єктивно установити право особи на одержання пенсії він наділений повноваженнями:

1. вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії;

2. в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість видачі таких документів та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію (ч. 3 ст. 44 Закону № 1058);

3. повідомляти заявника про те, які документи необхідно подати додатково (п. 1.7. Порядку № 22-1).

Відповідач не довів, що перш ніж прийняти рішення про відмову в призначенні пенсії, для перевірки періодів роботи позивача він використав повноваження, надані ч. 3 ст. 44 Закону № 1058.

Отже, дійшовши висновку, що для зарахування цих періодів записів в трудовій книжці недостатньо, відповідач не запропонував позивачу подати додаткові документи, не звернувся з відповідними запитами до підприємств, установ та організацій тощо, тобто не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного з`ясування цього питання.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини бездіяльність відповідача що, полягає в не зарахуванні в повному обсязі до загального страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в з 24.09.1979 року по 31.12.1998 року в колгоспі ім. Ворошилова є протиправною.

На підставі викладеного, й рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №86 від 28.10.2021 року, як таке, що базується на протиправній бездіяльності підлягає скасуванню. Відповідачем не доведено його правомірність, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дати звернення - з 26.07.2021 року суд зазначає наступне.

Так, в оскаржуваному рішенні відповідача 2 визначено відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 28 років.

Водночас, відповідачами зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 19 років 6 місяців та 23 дні.

Отже, при визначенні права ОСОБА_1 на пенсію до її загального страхового стажу слід зарахувати встановлений судом під час розгляду даної справи (за період з 24.09.1979 року по 31.12.1998 року) страховий стаж ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, загальний страховий стаж позивача станом на дату його звернення за призначенням пенсії - 26.07.2021 року, відповідно ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", дає право позивачу на призначення пенсії за віком.

Тобто, всі умови, визначені законом, для прийняття відповідачем рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є виконаними. Доказів протилежного суду не надано.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням наведеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 26.07.2021 року та зобовязати нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 19.08.2021, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій та рішень щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Приписами ч.1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за рахунок його бюджетних асигнувань в повному розмірі, оскільки спір виник внаслідок рішення зазначеного органу, визнаного за результатом розгляду даної справи протиправною.

Керуючись статтями 143, 241-246 та 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, буд. 7, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, буд. 7, ) від 28.10.2021 року №86, яким ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, ) включити до загального страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період її роботи з 24.09.1979 по 31.12.1998 в колгоспі імені Ворошилова та призначити пенсію за віком з 26.07.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.158-Б, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, а саме з 19.08.2021, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, буд. 7, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 24.06.2022.

Суддя А.В. Сіпака