Справа № 380/11424/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/11424/21 пров. № А/857/6670/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській обл., про визнання дій протиправними, стягнення невиплаченої заробітної плати (грошового забезпечення) (суддя суду І інстанції: Костецький Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 15.03.2022р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

13.07.2021р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ у Львівській обл. щодо відмови у виплаті грошового забезпечення (заробітної плати); стягнути з відповідача ГУ НП у Львівській обл. на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату (грошове забезпечення) у розмірі 185872 грн. 76 коп.; судові витрати покласти на відповідача (а.с.1-8).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Також згідно ухвали суду від 19.07.2021р. залучено до участі в справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ГУ МВС України у Львівській обл. (а.с.65 і на звороті).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2022р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії відповідача ГУ НП у Львівській обл. щодо відмови у виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язано відповідача ГУ НП у Львівській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення в сумі 185868 грн. 36 коп. (а.с.84-86).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ НП у Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.90-94).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що упродовж спірного періоду (з 07.11.2015р. по 04.04.2018р.) позивач не виконував функцій поліцейського відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», спеціального звання поліцейського позивачу присвоєно не було, службового посвідчення та спеціального жетону позивач не отримував, присягу поліцейського не складав, через що жодного відношення до органів поліції ОСОБА_1 у цей період не має.

Натомість, позивач був міліціонером до 05.04.2018р., а поліцейським став лише 05.04.2018р., через що ГУ НП у Львівській обл. у період з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. не виступало в якості роботодавця ОСОБА_1 ; в службових відносинах з ГУ НП у Львівській обл. ОСОБА_1 почав перебувати лише з 05.04.2018р.

В силу приписів ст.235 КЗпП України саме на роботодавця покладено обов`язок виплати коштів за вимушений прогул у разі незаконного звільнення працівника. Такий аргумент підтверджується рішеннями судів, якими саме на третю особу ГУ МВС України у Львівській обл., як на роботодавця, покладено обов`язок по виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу та середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, який судом прирівнюється до вимушеного прогулу позивача.

Наголошує на тому, що Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській обл. за період з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. позивачу ОСОБА_1 виплачені кошти за вимушений прогул, що підтверджується листом ГУ НП у Львівській обл. № К-296/оп/05/17-2018 від 13.11.2018р.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що позивач до 05.04.2018р. перебував у службових відносинах з ГУ МВС України у Львівській обл. та за період з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. отримав кошти за вимушений прогул, відтак прийшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для подвійної сплати заробітної плати (грошового забезпечення) за вказаний період.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Під час судового розгляду встановлено, що, починаючи з 2000 року, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до наказу ГУ МВС України у Львівській обл. № 848 о/с від 06.11.2015р. начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. майора міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби у запас Збройних Сил України за п.64 «г» (через скорочення штатів) з 06.11.2015р.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2016р. у справі 813/6355/15 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Львівській обл. № 848 о/с від 06.11.2015р.; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл.; стягнуто з ГУ МВС України у Львівській обл. 34763 грн. 28 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період з 06.11.2015р. по 27.10.2016р).

Наказом ГУ МВС України у Львівській обл. № 1019 о/с від 11.04.2017р. «Про виконання рішення суду» ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. з 06.11.2015р.

Відповідно до ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2019р. у справі № 813/6355/15 період з 27.10.2016р. по 11.04.2017р. визнано вимушеним прогулом позивача, який виник у результаті затримки ГУ МВС України у Львівській обл. виконання рішення суду про поновлення на роботі; стягнуто з ГУ МВС України у Львівській обл. 33195 грн. 02 коп. середнього заробітку за час затримки виконання постанови суду.

Наказом ГУ МВС України у Львівській обл. № 1048 о/с від 11.04.2017р. начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. майора міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби у запас Збройних Сил України за п.64 «г» (через скорочення штатів) з 06.11.2015р.

Відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2017р. у справі № 813/1756/17 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Львівській обл. № 1048 о/с від 11.04.2017р.; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. з 07.11.2015р.; стягнуто з ГУ МВС України у Львівській обл. 36683 грн. 28 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період з 11.04.2017р. по 27.10.2017р.).

Згідно з наказом ГУ МВС України у Львівській обл. № 1105 о/с від 18.12.2017р. «Про виконання рішення суду» ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. з 07.11.2015р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.07.2018р. у справі № 813/2193/18 стягнуто з ГУ МВС України у Львівській обл. 9440 грн. 55 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 28.10.2017р. по 18.12.2017р.

Відповідно до наказу ГУ МВС України у Львівській обл. № 1106 о/с від 18.12.2017р. начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. майора міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби у запас Збройних Сил України за п.64 «г» (через скорочення штатів) з 07.11.2015р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.03.2018р. в справі № 813/542/18 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС України у Львівській обл. № 1106 о/с від 18.12.2017р.; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. з 07.11.2015р.; стягнуто з ГУ МВС України у Львівській обл. 13486 грн. 50 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (за період з 19.12.2017р. по 01.03.2018р.).

Згідно з наказом ГУ МВС України у Львівській обл. № 1128 о/с від 19.03.2018р. «Про виконання рішення суду» ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. з 07.11.2015р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.10.2018р. у справі № 813/3305/18 стягнуто з ГУ МВС України у Львівській обл. 2967 грн. 03 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду за період з 02.03.2018р. по 19.03.2018р.

Відповідно до наказу ГУ МВС України у Львівській обл. № 1129 о/с від 19.03.2018р. начальника сектору карного розшуку Миколаївського районного відділу ГУ МВС України у Львівській обл. майора міліції ОСОБА_1 звільнено зі служби у запас Збройних Сил України за п.64 «г» (через скорочення штатів) з 07.11.2015р.

Водночас, на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 27.10.2017р. та Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018р. відповідно до п.9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію», наказом ГУ НП у Львівській обл. № 229 о/с від 05.04.2018р. позивача ОСОБА_1 , який мав спеціальне звання майор міліції, прийнято на рівнозначну посаду, яку він обіймав в ГУ МВС України у Львівській обл. станом на 06.11.2015р., а саме: на посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції Золочівського відділу поліції ГУ НП у Львівській обл., встановивши посадовий оклад у розмірі 2850 грн., присвоївши йому спеціальне звання в поліції, закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером (0118679).

Наказом № 231 о/с від 06.04.2018р. позивача звільнено з посади заступника начальника сектору кримінальної поліції Золочівського відділу поліції ГУ НП у Львівській обл. з 06.04.2018р.; стаж служби в поліції при звільненні становить 15 років 03 місяці 00 днів.

10.04.2018р. позивач звернувся до відповідача з заявою про здійснення зарахування до вислуги років для виплати надбавки за стаж служби в поліції з 07.11.2015р. до 05.04.2018р.

Листом ГУ НП у Львівській обл. № К-204/0п/05/13/23-2018 від 26.04.2018р. повідомило позивача про те, що його було прийнято на службу в ГУ НП у Львівській обл. з вислугою років для виплат надбавки за стаж служби в поліції: 15 років 02 місяці 29 днів; до цього часу не включено час, коли позивач перебував у вимушеному прогулі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.08.2018р. у справі № 813/2167/18 зобов`язано ГУ НП у Львівській обл. здійснити ОСОБА_1 перерахунок загального стажу роботи в органах поліції, починаючи 07.11.2015р. по 05.04.2018р., та додати до загального стажу роботи в органах поліції 02 роки 06 місяців 01 день; зобов`язано ГУ НП у Львівській обл. внести зміни в наказ № 231 о/с від 06.04.2018р. «По особовому складу», де в графі «стаж служби в поліції при звільненні становить» замість 15 років 02 місяці 29 днів вказати 17 років 08 місяців 00 днів.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем виданий наказ № 661 о/с від 22.10.2018р.

02.11.2018р. позивач звернувся до ГУ НП у Львівській обл. з заявою в якій просив згідно ст.ст.11, 12, 19 розділу 1, та ст.6 розділу ІІІ наказу МВС України № 260 від 06.04.2016р. «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення за період часу з 07.11.2015р. до 04.04.2018р.

Згідно відповіді від 13.11.2018р. ГУ НП у Львівській обл. повідомило про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 04.04.2018р., оскільки відповідно до п.6 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад. За вказаний період позивач на посади поліцейського не був призначений, при цьому йому виплачувались кошти за вимушений прогул Ліквідаційною комісією ГУ МВС України у Львівській обл.

Наведені обставини сторонами не заперечуються, а відтак не підлягають доказуванню під час розгляду справи (а.с.9-63).

Звертаючись до суду із позовними вимогами, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що у наказі № 231 о/с від 06.04.2018р. відповідач неправильно визначив вислугу років позивача, вказавши лише 15 років 02 місяці 29 днів (замість 17 років 02 місяців 29 днів), тобто, без врахування часу вимушеного прогулу.

На підставі рішення суду вказаний недолік виправлений відповідачем.

Водночас, грошове забезпечення безпосередньо залежить від вислуги років, через що визначивши дійсний стаж роботи, ГУ НП у Львівській обл. зобов`язане нарахувати і виплатити грошове забезпечення за вказаний період.

Оскільки позивача було поновлено в ГУ НП у Львівській обл. з 07.11.2015р., тому грошове забезпечення за вказаний період повинен здійснювати саме відповідач.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з ч.19 розділу 1 наказу МВС України № 260 від 06.04.2016р. «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», у випадках, коли будуть підтверджені раніше не відомі та не враховані в особових справах періоди служби, грошове забезпечення, яке буде встановлено в нових розмірах, виплачується з дня видання наказу органу поліції про підтвердження раніше не врахованого стажу служби.

Згідно ч.11 розділу 1 вказаного наказу грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2019р. у справі № 1340/5649/18, що набрало законної сили, зобов`язано ГУ НП у Львівській обл. виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку за період часу з 07.11.2015р. по 31.12.2017р. (а.с.57-63).

Враховуючи наведене, а також те, що згідно наказу № 644/о/с від 03.10.2018р., виданого ГУ НП у Львівській обл. (а.с.13), позивачу додано до загального стажу роботи в органах поліції 02 роки 06 місяців 01 день, суд дійшов висновку про те, що відповідачем протиправно не здійснено виплату грошового забезпечення за період часу з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. включно із врахуванням доданого стажу.

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності НП України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в НП України, визначено Законом України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з ч.2 ст.56 вказаного Закону службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Пунктом 4 ч.10 ст.62 цього Закону визначено гарантії професійної діяльності поліцейського, за змістом яких поліцейський, зокрема, своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно- правових актів України.

Відповідно до ст.94 вказаного Закону поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання (ч.1). Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (ч.2).

Згідно п.3 розділу І Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ЗВО про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат (п.6 розділу І зазначеного наказу).

Виходячи із системного змісту наведених норм слідує, що виплата грошового забезпечення поліцейському здійснюється за час проходження служби.

Під час судового розгляду з`ясовано, що у службових відносинах з ГУ НП у Львівській обл. позивач перебував з 05.04.2018р. по 06.04.2018р., що стверджується відомостями грошового атестату № 28/75 (а.с.14-15).

Оскільки ГУ НП у Львівській обл. протягом спірного періоду (з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. включно) не виступало роботодавцем щодо позивача, не допускало відносно нього будь-яких протиправних дій, зокрема, звільнення зі служби, тому правові підстави в такого для виплати грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. є відсутніми.

Факт зарахування періоду з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. до загального стажу роботи позивача в органах поліції не призводить до виникнення обов`язку виплати ГУ НП у Львівській обл. грошового забезпечення за вказаний період.

При цьому, покликання суду в розглядуваному випадку на приписи п.19 розділу І Порядку та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., є хибними.

Згідно цієї норми у випадках, коли будуть підтверджені раніше не відомі та не враховані в особових справах періоди служби, грошове забезпечення, яке буде встановлено в нових розмірах, виплачується з дня видання наказу органу поліції про підтвердження раніше не врахованого стажу служби.

Згадана норма стосується саме наступних виплат грошового забезпечення, при цьому виплата грошового забезпечення у нових розмірах здійснюється від дня видання наказу органу поліції про підтвердження раніше не врахованого стажу служби.

Водночас, наведені положення не передбачають виплату грошового забезпечення за минулий час, а саме за підтверджені періоди служби, які не були раніше відомі та не враховані в особовій справі.

Аналогічно покладення рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.02.2019р. у справі № 1340/5649/18 обов`язку на ГУ НП у Львівській обл. щодо виплати компенсації за невикористану відпустку за період з 07.11.2015р. по 31.12.2017р., жодним чином не свідчить про обов`язок відповідача виплатити грошове забезпечення поліцейського за цей період.

Додатково колегія суддів наголошує на тому, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати.

Згідно перерахованих судових рішень за період з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. третьою особою ГУ МВС України у Львівській обл. (як роботодавцем для позивача протягом спірного періоду) виплачено позивачу середній заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу в загальному розмірі 130535 грн. 64 коп.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022р. в справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) сформувала висновок про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин. Такий висновок підтверджується також змістом ч.2 ст.235 КЗпП України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Тобто, в разі визнання звільнення незаконним і поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Вимушеним прогулом у розумінні ст.235 КЗпП України є період часу з дня звільнення працівника по день ухвалення рішення суду про поновлення його на роботі.

Відтак, суд першої інстанції не врахував, що позивач до 05.04.2018р. перебував у службових відносинах з ГУ МВС України у Львівській обл. та за період з 07.11.2015р. по 04.04.2018р. включно отримав кошти за вимушений прогул, відтак прийшов до помилкового висновку щодо наявності підстав для подвійної сплати заробітної плати (грошового забезпечення) за вказаний період.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно з ч.6 ст.139 КАС України колегія суддів змінює розподіл судових витрат, а саме:

понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню;

суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта (відповідача) ГУ НП у Львівській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення спору, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.243, ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській обл. задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2022р. в адміністративній справі № 380/11424/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській обл., третя особа без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській обл., про визнання дій протиправними, стягнення невиплаченої заробітної плати (грошового забезпечення), - відмовити.

Провести розподіл судових витрат у вигляді судового збору учасників справи наступним чином:

понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, не підлягають відшкодуванню;

суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта (відповідача) Головне управління Національної поліції у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
І. І. Запотічний
Дата складання повного тексту судового рішення: 24.06.2022р.