Справа № 200/12449/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року справа №200/12449/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2022 р. у справі № 200/12449/21 (головуючий І інстанції суддя Волгіна Н.П.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.09.2021 року звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати їй пенсії з 01.03.2016 року; зобов`язання відповідача поновити їй нарахування та виплату пенсії, виплатити заборгованість з 01.03.2016 року (а.с. 1-5).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2022 р. позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 84-85).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 5 січня 2022 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ч. 1 ст. 169, п. п. 2, 3 ч. ч. 1, 2 ст. 171, ч. 13 ст. 171 КАС України та вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за рамки наданих повноважень і виніс оскаржувану ухвалу після відкриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 171 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За унормуванням п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Справа розглянута поза датою, визначеною в ухвалі суду від 10 лютого 2022 року, з огляду на прийняття Верховною Радою України Законів України «Про правовий режим воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, від 22 травня 2022 року № 2263-1Х, якими в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року і продовжено його до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Відповідно до ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 169 КАС України).

За змістом ч. 1 ст. 171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Унормуванням ч. 13 ст. 171 КАС України передбачено: суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 15 ст. 171 КАС України).

З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2021 ухвалою Донецького окружного адміністративного суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі і вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 21-22).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 суд вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче засідання у справі на 9 грудня 2021 о 16 год. 30 хв. (а.с. 64).

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 зобов`язано Державну прикордонну службу України надати протягом трьох днів після отримання ухвали інформацію стосовно перетину державного кордону України з 1 березня 2016 по теперішній час позивачем (а.с. 68).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 грудня 2021 залишено позовну заяву ОСОБА_1 без руху дня надання належних доказів на підтвердження повноважень адвоката Корнієнка А.А. на підписання позовної заяви від імені позивача. Вказує, що згідно повідомлення від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 1 грудня 2021 позивач у період з 01.12.2016 по 01.12.2021 не перетинала ані державного кордону України, ані лінії розмежування в межах з Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованою територією АР Крим, тобто не могла підписувати договір про надання правової допомоги 30 серпня 2021, місцем підписання якого зазначено м. Київ (а.с. 74).

Суд апеляційної інстанції вважає таку аргументацію суду першої інстанції неприйнятною з правової точки зору.

За унормуванням ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 59 КАС України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Вивченням матеріалів справи встановлено, що разом з позовною заявою надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 7068/10, де зазначено, що адвокат Корнієнко А.А. має право на заняття адвокатською діяльністю; ордер про надання правничої допомоги від 30 серпня 2021 та договір про надання правової допомоги № 3401/21 від 30 серпня 2021 (а.с. 6-8).

Позивач має статус внутрішньо переміщеної особи (а.с. 13).

Стаття 160 та 161 КАС України встановлюють вимоги до позовної заяви та документи, що до неї додаються.

Суд зауважує, що підстави, як і яким чином адвокат із клієнтом уклали договір на правову допомогу, в цих нормах відсутні.

Тобто, залишаючи позовну заяву без розгляду з вказаних вище причин, суд першої інстанції вийшов за межі норм, окреслених ст. ст. 160, 161 КАС України, допустивши надмірний і невиправданий формалізм.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За приписами ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або «інші права», як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації, а тому відповідач повинен всіляко сприяти відновленню виплат, гарантованих державою внутрішньо переміщеним особам.

Стаття 14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" має назву "Заборона дискримінації" і наступний зміст: "Внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами".

Суд апеляційної інстанції враховує приписи ч. 1 - 3 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", в яких закріплено:

"1. Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

2. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

3. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи".

В матеріалах справи наявна довідка від 03.12.2014 № , яка підтверджує статус позивача як внутрішньо переміщеної особи (а.с. 13).

За таких обставин ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду ухвалена з грубим порушенням норм процесуального права.

Приписамист. 320 КАС України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанціїє, зокрема,: 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 292, 293, 311, 320, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2022 р. - задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 5 січня 2022 р. у справі № 200/12449/21 - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню

Повне судове рішення складено 22 червня 2022 року.

Головуючийсуддя Г.М. Міронова

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв