Справа № 160/1150/21
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 червня 2022 року

м. Київ

справа №160/1150/21

адміністративне провадження №К/990/14156/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів -Мельник-Томенко Ж.М., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу адвоката Матвієвського Олександра Володимировича на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №160/1150/21 за позовом адвоката Матвієвського Олександра Володимировича до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Матвієвський Олександр Володимирович (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним і скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області (далі відповідач) від 13 серпня 2020 року № 4/ДПР-20.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року адміністративний позов було задоволено. Суд визнав протиправним і скасував оскаржене позивачем рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області від 13 серпня 2020 року № 4/ДПР-20.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі №160/1150/21 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог адвоката Матвієвського Олександра Володимировича відмовлено.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням суду апеляційної інстанції, адвокат Матвієвський Олександр Володимирович звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 1 червня 2022 року за допомогою засобів поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №160/1150/21 та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

З 8 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Уразі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник хоча і вказує на те, що судом апеляційної інстанції під час прийняття оскаржуваної постанови не були враховані висновки Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, однак, в порушення вимог статті 330 КАС України, конкретного пункту частини четвертої статті 328 КАС України не зазначає. Водночас, вказуючи на висновки Верховного Суду викладені у постановах від 13 квітня 2020 року у справі №2540/3034/18 та від 14 березня 2018 року у справі №/826/23545/15, скаржником не обґрунтовано подібності правовідносин у цих справах, що, в свою чергу, не є належним обґрунтуванням підстав звернення до суду касаційної інстанції, у розумінні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Так, у справі №2540/3034/18, на відміну від справи №160/1150/21, був відсутній спір щодо розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури скарги після скасування рішення у дисциплінарній справі судом, яке набрало законної сили.

Неподібними є і правовідносини у справі №826/23545/15, оскільки, на відміну від справи №160/1150/21, позивач не був належним чином, а отже, і своєчасно повідомлений про розгляд дисциплінарних справ, оскільки рішення, яким порушено дисциплінарне провадження стосовно адвоката та лист з повідомленням про дату, час та місце дисциплінарного розгляду, позивачем не отримано, так як повернуто поштовим відділенням відправнику із відміткою «за закінченням строку зберігання».

Отже, Судом установлено, що правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду про які зазначає скаржник, стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судове рішення у цій справі ухвалено апеляційним судом без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Проаналізувавши доводи скаржника, Суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Наступною підставою для перегляду оскаржуваного судового рішення, скаржник покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України й посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статті 52 Закону №5076-VІ і пункту 18 Положення № 120 у подібних правовідносинах.

Так, відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, приходить до висновку, що такі доводи скаржника є достатньо мотивованими та потребують перевірки про наявність в даному випадку обставин, наведених у пункті 3 частини четвертої ї статті 328 КАС України.

Інші зазначені адвокатом підстави касаційного оскарження відхиляються Верховним Судом через їхню необґрунтованість.

Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 327-331, 334, 335, 338 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2022 року у справі №160/1150/21 за позовом адвоката Матвієвського Олександра Володимировича до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області, треті особи на стороні відповідача: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення.

Витребувати з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали справи №160/1150/21.

Встановити іншим учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з моменту вручення копії ухвали про відкриття касаційного провадження у справі для подання відзиву на касаційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії такого відзиву з доданими до нього документами іншим учасникам справи.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

..........................

...........................

...........................

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду