Справа № 521/19086/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 521/19086/21
Головуючий в 1 інстанції: Гниличенко М.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, 3-тя особа лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Лісогор Анастасія Валеріївна про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправною та скасувати постанову БАБ № 601828 лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Лісогор А.В. від 07.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначалось, що відповідно запису відеореєстратора, яким здійснювалась фіксація руху, транспортний засіб Ford Mondeo, держномер НОМЕР_1 (DEN), 07.11.2021 року о 23:48:34 здійснив проїзд на мигаючий жовтий сигнал світлофору. Крім того, позивач зазначає, що у разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору, якщо водій не може зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2022 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні у м. Одесі у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що в рішенні суду встановлено, що позивач здійснив початок проїзду перехрестя на жовтий сигнал першого світлофору та завершив на червоний с сигнал другого світлофора та не надав оцінку оскаржуваній постанові, якою притягнуто до відповідальності саме за проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору. Апелянт зазначає, що здійснив проїзд перехрестя з дотриманням умови забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки поруч були відсутні інші автомобілі.

Крім того, апелянт зазначає, що у разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору, якщо водій не може зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

До суду надійшов відзив апеляційну скаргу, в якому зазначається про обгрунтованість та законність рішення суду першої інстанції, тому відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.11.2021 року лейтенантом поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Лісогор А.В. було винесено постанову серії БАБ № 601828 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн./а.с.14/

Як вбачається із вказаної постанови про адміністративне порушення, 07.11.2021 року о 23 год. 50 хв. в м.Одесі по вул.Київське шосе, 12/1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Mondeo, держномер НОМЕР_1 (DEN), здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів, які б спростовували обставини, викладені в постанові, щодо скоєного адміністративного правопорушення, позивач суду не надав.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно з нормами п.8.7.3.ПДД сигнали світлофору мають значення - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, червоний сигнал, у тому числі миготливий, взагалі забороняє рух.

Відповідно з пунктом 8.11 цих Правил, 8.11. водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Колегією суддів встановлено, що з оскаржуваної постанови слідує, що транспортний засіб Ford Mondeo, держномер НОМЕР_1 (DEN), 07.11.2021 року під керуванням позивача здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3.е ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Судом було досліджено відеозапис наданий відповідачем до відзиву на позовну заяву, з якого вбачається, що позивач дійсно рухаючись на автомобілі Ford Mondeo, держномер НОМЕР_1 (DEN) по Київському шосе почав перетинати перехрестя на першому світлофорі на жовтий сигнал світлофору та закінчив перетинання перехрестя на другому світлофорі на червоний сигнал світлофору, внаслідок чого був зупинений екіпажем патрульної поліції.

Колегія суддів зазначає, що згідно п.8.7.3.ПДД жовтий та червоний сигнали світлофору забороняють рух транспортних засобів, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в позові.

Разом з тим апелянт в апеляційній скарзі, зазначає, що відповідно до запису відеореєстратора, яким здійснювалась фіксація руху транспортного засобу, 07.11.2021 року о 23:48:34 транспортний засіб Ford Mondeo, держномер НОМЕР_1 (DEN) здійснив проїзд на мигаючий жовтий сигнал світлофору, однак такі доводи апелянта не спростовують факт порушення позивачем правил дорожнього руху.

Щодо доводів апелянта про те, що у разі включення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору, якщо водій не може зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, слід зазначити наступне.

Під час дослідження відеозаписів наданих позивачем та відповідачем колегією суддів встановлено, що світлофор, який розташований на перехресті в м.Одесі по вул.Київське шосе, 12/1 почав миготіти зеленим о 23:49:10 год, а автомобіль позивача почав перетинати перехрестя на першому світлофорі на жовтий сигнал світлофору та закінчив перетинання перехрестя на другому світлофорі на червоний сигнал світлофору о 23:49:18 год, з чого колегія суддів робить висновок що у позивача було 8 секунд для того щоб зупинити транспортний засіб, оскільки зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух.

При цьому, з наданого відеозапису позивача встановлено, що попереду автомобіля позивача були відсутні інші автомобілі та позивачу завчасно було видно інформацію про зміну кольору світлофора з дозволеного сигналу руху на заборонений.

Крім того, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції в судовому засіданні позивач пояснив, що він 07.11.2021 року о 23.52 повертався з Києва до Одеси, поспішав додому, погода була суха, туману не було, заборонених знаків не було, їхав з дозволеною швидкістю 65-70 км.год, приблизно за 400-500 метрів побачив 4 рази мигаючий зелений сигнал світлофору, при цьому позивач зазначає, що мав можливість зменшити швидкість та зупиниться, але розумів, що зможе проїхати на зелений, а потім жовтий сигнал світлофору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку посилання апелянта на п.п.8,11 ПДР є безпідставними, оскільки зазначені положення Правил дорожнього руху діють у разі не можливості водієм зупинити транспортний засіб у місці, не вдаючись до екстреного гальмування, тоді дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, однак позивач мав можливість зупинити транспортний засіб не вдаючись до екстреного гальмування, оскільки інші транспортні засоби під час руху автомобіля позивача на перехресті по вул.Київське шосе, 12/1 попереду, збоку та позаду його автомобіля були відсутні.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інтонації про те, що позивач рухаючись на автомобілі та заздалегідь побачив зелений сигнал першого світлофору, який у подальшому став миготіти для переключення на заборонений жовтий сигнал світлофору, мав можливість знизити швидкість, про що він не заперечував у своїх, але він не зупинився перед стоп-лінією, яка знаходиться перед перехрестям, продовжуючи свій рух на автомобілі.

Також, слід зазначити, що позивач зобов`язаний був на мигаючому зеленому сигналі світлофору зменшити швидкість, оскільки зелений миготливий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, та здійснити повільне гальмування і зупинитися на жовтий сигнал світлофору на стоп-лінії, щоб уникнути можливого зіткнення в нічний час з іншими учасниками дорожнього руху, які здійснюють виїзд з другорядної дороги, яка примикає до головної дороги або вихід людей на пішохідний перехід.

З огляду на викладене матеріалами справи доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому постанова БАБ № 601828 від 07.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статею 75 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець