Справа № 2610/14681/2012
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є., розглянувши питання про закриття апеляційного провадження у справі № 2610/14681/2012 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 11 квітня 2013 року у справі за позовом прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Шевченківської районної у місті Києві ради, третя особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ліквідаційна комісія Шевченківської районної у місті Києві ради, товариство з обмеженою відповідальністю "Прометей-Сяйво", товариство з обмеженою відповідальністю "Трігліф", об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Пушкінська 31-А" про визнання нечинним і скасування рішення та наказу суб`єкта владних повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2012 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва, Шевченківської районної у м. Києві ради, треті особи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей Сяйво», Товариство з обмеженою відповідальністю «Тригліф», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Пушкінська 31-А», в якому просив:

визнати незаконним і скасувати Наказ від 24.10.2007 № 1348-В Головного управління комунальної власності міста Києва Виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації), в частині передачі нежилих приміщень з №1 по №13 (групи приміщень № 47) загальною площею 225,6 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 на праві комунальної власності;

рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 21 червня 2007 року № 251 «Про приватизацію об`єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва», із змінами внесеними пунктом 2.7.1 рішення Шевченківської районної у м. Києві ради від 30 серпня 2007 року № 274 «Про внесення змін до деяких рішень Шевченківської районної у м. Києві ради з питань приватизації об`єктів комунальної власності», в частині включення до переліку об`єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва, що підлягають приватизації шляхом викупу, нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 площею 225,6 кв.м на користь ТОВ «Прометей - Сяйво».

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року задоволено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трігліф», постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 квітня 2014 року скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року, постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року залишено в силі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі у справі) 17.12.2021 подала до суду апеляційну скаргу, у якій просила скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити.

Своє право на оскарження рішення суду першої інстанції, як особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що оскільки вона є особою, яка забезпечує виконання зобов`язань ОСОБА_3 за Кредитним договором, а прийняття постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року призвело до витребування у ТОВ «Трігліф», як іпотекодавця, який забезпечував виконання зобов`язань ОСОБА_3 , предмету іпотеки, то оскаржена постанова прямо впливає на права та обов`язки скаржника, адже збільшує тягар солідарної відповідальності за зобов`язаннями ОСОБА_3 за Кредитним договором і змушує здійснювати додаткові заходи щодо надання іншого предмету іпотеки або дострокового виконання зобов`язання за Кредитним договором.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2022 відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 11 квітня 2013 року у цій справі.

Частиною 1 статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Виходячи з положень зазначеної норми процесуального права, необхідною умовою, за наявності якої особа, яка не брала участі у справи, набуває права на апеляційне оскарження рішення суду, є вирішення судом першої інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Проте, на відміну від частини 1 статті 5 КАС України, яка пов`язує право особи на звернення до адміністративного суду, у тому числі, із суб`єктивним критерієм, правила частини 1 статті 293 КАС України забезпечують дотримання принципу юридичної визначеності та сталості судового рішення, гарантуючи особі право на апеляційне оскарження виключно у випадку, якщо така особа була учасником справи або суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яку не було залучено до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки такої особи.

У судовій практиці сформовано загальні принципи та підходи щодо прийнятності та обґрунтованості апеляційних скарг осіб, які вважають, що рішення суду прийнято про їх права, обов`язки чи інтереси.

За правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 17 травня 2018 року у справі № 904/5618/17 та від 11 липня 2018 року у справі № 911/2635/17, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи. Тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Отже, для вирішення питання про порушення прав чи інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має з`ясувати, чи виникли у зв`язку з прийняттям судового рішення у цієї особи нові права чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Суд звертає увагу, що перевірка права особи на звернення до суду з апеляційною скаргою передує розгляду питання щодо правомірності рішення, котре оскаржується (розгляду по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність підстав для апеляційного оскарження, а отже і права на звернення до суду з апеляційною скаргою, є перешкодою для розгляду скарги по суті. Законність судового рішення може бути перевірено за скаргою належної особи.

Такий підхід повністю узгоджується з принципом верховенства права та такою його складовою як правова визначеність. Безпідставний перегляд призводить до порушення принципу правової визначеності (res judicata).

Застосування принципу юридичної визначеності докладно розроблено у практиці Європейського суду з прав людини. Міркування ЄСПЛ щодо принципу юридичної визначеності сформульовані у багатьох справах, але ґрунтуються на однакових підходах. Для прикладу, у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19 лютого 2009 року), цей Суд зазначив:

« 34. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata … тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), N 52854/39, п.52, ECHR 2003-IX)».

Отже, ЄСПЛ допускає відхід від принципу юридичної визначеності як виняток, якщо для цього є певні обставини. Переліку цих обставин у практиці ЄСПЛ не сформовано - це питання національного законодавства. Кожна держава самостійно визначає які саме обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення. Проте ЄСПЛ дає їх якісну характеристику.

У справі «Христов проти України», рішення в якій перекладено на українську мову офіційно - Міністерством юстиції України, з посиланням на п. 52 рішення у справі «Рябих проти Росії» ці обставини зазначені як «вагомі й непереборні». Обставини, за яких допускається перегляд судового рішення, у практиці ЄСПЛ не мають чітко окреслених меж, однак повинні бути істотними та переконливими.

У апеляційній скарзі заявник зазначає, що 04.09.2007 між ОСОБА_3 укладено кредитний договір №2007-44-Ф з ПАТ "ДОНГОРБАНК".

04.09.2007 для забезпечення виконання Кредитного договору ОСОБА_3 між ОСОБА_1 та ЗАТ "ДОНГОРБАНК" укладеного договір поруки № 44-2007-Ф1.

21.07.2009 для забезпечення виконання ОСОБА_3 . Кредитного договору між ТОВ «Тригліф» та ПАТ "ДОНГОРБАНК" укладено договір іпотеки, предметом якого були нежитлові приміщення №1 по №13 (групи приміщень № 47) загальною площею 225,6 кв.м., які розташовані в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 вважає, що оскільки вона є особою, яка забезпечує виконання зобов`язань ОСОБА_3 за Кредитним договором, а прийняття постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року призвело до витребування у ТОВ «Трігліф», як іпотекодавця, який забезпечував виконання зобов`язань ОСОБА_3 , предмету іпотеки, то оскаржена постанова прямо впливає на права та обов`язки скаржника, адже збільшує тягар солідарної відповідальності за зобов`язаннями ОСОБА_3 за Кредитним договором і змушує здійснювати додаткові заходи щодо надання іншого предмету іпотеки або дострокового виконання зобов`язання за Кредитним договором.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалось.

Кім того, постанова Шевченківського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року не змінила стан будь-яких прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків скаржника.

Отже, обставини встановлені постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 квітня 2013 року не стосується прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу на таке рішення.

Відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 13, 305, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м.Києва від 11 квітня 2013 року у справі за позовом прокурора Шевченківського району міста Києва в інтересах ОСОБА_2 до Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Шевченківської районної у місті Києві ради, третя особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ліквідаційна комісія Шевченківської районної у місті Києві ради, товариство з обмеженою відповідальністю "Прометей-Сяйво", товариство з обмеженою відповідальністю "Трігліф", об`єднання співвласників багатоповерхового будинку "Пушкінська 31-А" про визнання нечинним і скасування рішення та наказу суб`єкта владних повноважень закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька Я.Б. Глущенко О.Є. Пилипенко