Справа № 640/18209/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернова група Київ» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зернова група Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управлінням ДПС у м. Києві від 14.06.2021:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2330773,00 грн, у тому числі: 1 864 618,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 466 155,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2019 року на 183 082,00 грн;

№ 8 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 37 320,21 грн;

№ про застосування штрафу за затримку на 3 календарних дні сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 25 % в сумі 2 587,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновки акту перевірки є безпідставними та не можуть бути покладені в основу прийнятих рішень. Зокрема, звертає увагу, що транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару. Таким чином, за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і використання його у власній господарській діяльності, неподання такого документа як товарно-транспортна накладна не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, а відтак, і не може бути підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. Також, позивач звертає увагу, що порушення постачальником товару вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки та про злагодженість дій між ними. Крім того, позивач звертає увагу, що податкові накладні № 230 від 05.11.2018 та №829 від 16.11.2018 на поставку кукурудзи зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відтак, з огляду на застосування положень пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, для покупця товарів/послуг є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Стверджує, що відповідачем невірно розраховано розмір пені за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічним операціях ТОВ "Зернова група Київ". Також, на переконання позивача, у відповідача не було правових підстав для притягнення останнього до відповідальності на підставі пункту 124.2 статті 124 Податкового кодексу України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ГУ ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення винесено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що згідно умов Договору поставки, укладеного між позивачем та ТОВ «Форест Санрайз» 05.10.2018 №ВП 0510-1 Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар й оплатити його. Тобто, з умов Договору вбачається, що для підтвердження руху товарів (сільськогосподарська продукція) від однієї сторони до іншої слугує ТТН, яка є обов`язковою для даного виду Договору, проте до перевірки ТТН або інших товарно-транспортних документів не надано, тому неможливо встановити яким чином ТОВ «Форест Санрайз» відвантажувало товари позивачу. Окрім того, на адресу відповідача надійшов акт перевірки ТОВ "Форест Санрайз" №966/14.13/40949294, яким встановлено ряд порушень останнім.

Також апелянт зазначає, що станом на 30.09.2019 у ТОВ «Зернова група Київ» встановлена дебіторська заборгованість за контрактами з нерезидентом «Miriada Limited» (Гонконг).

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі №640/18209/21, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

Від ТОВ «Зернова група Київ» 20.06.2022 надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, з якого вбачаються заперечення на апеляційну скаргу, зокрема зазначається, що умовами Договору поставки не передбачалося будь-якого фізичного переміщення товару Продавцем - ТОВ «Форест Санрайз» для передачі ТОВ «Зернова група Київ», тому жодних ТТН не могло бути. Придбана кукурудза доставлялася на склади ТОВ «Компанії «Грейнфілд» за адресою: Дніпропетровська область, с. Партизанське, вул. Заводська, 18-а.

Щодо податкового повідомлення-рішення №8 від 14 червня 2021 року щодо дотримання вимог валютного законодавства Товариство зазначає, що апелянт перераховує усі контракти ТОВ «Зернова група Київ» , укладені в іноземній валюті, дебіторську та кредиторську заборгованість за ними, які встановлені Актом перевірки, проте, зазначене податкове повідомлення-рішення не стосується усієї зловнішньоекономічної діяльності, а стосується лише одного порушення - несвоєчасного отримання оплати за відвантажений товар на суму 2 488 013,79 грн за контрактом від 02.06.2017 №РО59692 з «Miriada Limited» (Гонконг).

Товариство не заперечує допущення зазначеного порушення, проте наполягає, що ГУ ДПС у м. Києві невірно обрахувало пеню, а саме податкове повідомлення-рішення складено з порушення граничних строків (1095 днів) застосування санкцій контролюючим органом до платника податків.

В судове засідання представники сторін не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим колегія суддів ухвалила продовжувати розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 22.04.2021 по 17.05.2021 посадовими особами контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Зернова група Київ", за результатами якої складено акт від 24.05.2021 № 40676/ж5/26-15-07-01-05/40154425, яким зафіксовано порушення ТОВ "Зернова група Київ" вимог:

пункту 1 розділу 4 наказу від 28.01.2016 № 21 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", із змінами і доповненнями, пункту 44.1, пункту 44.5, пункту 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1864618,00 грн, в тому числі: за січень 2019 року на суму 1509843,00 грн та червень 2019 року на суму 354775,00 грн, встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту всього на суму 183082,00 грн;

пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-IV зі змінами та доповненнями, в частині порушення граничного строку сплати сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість;

статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" зі змінами та доповненнями, в частині несвоєчасного отримання оплати за відвантажений товар на суму 2488013,79 грн за контрактом від 02.06.2017 № Р059692 з "MIRIADA LIMITED" (Гонконг).

На підставі виявлених порушень 14.06.2021 Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

№ про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2330773,00 грн, у тому числі: 1864618,00 грн - за податковими зобов`язаннями та 466155,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№ про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2019 року на 183082,00 грн;

№ 8 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, за невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства в розмірі 37320,21 грн;

№ про застосування штрафу за затримку на 3 календарних дні сплати грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 25 % в сумі 2587,63 грн.

Незгода з висновками Акту та з податковими повідомленнями-рішеннями зумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 25 листопада 2021 року, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для формування податкового кредиту у платника податку - покупця товарів/послуг має бути наявна: належним чином оформлена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна, а також фактичне виконання господарської операції, за наслідками якої у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит.

Виходячи з обставин даної справи, 05.10.2018 між ТОВ "Зернова група Київ" (Покупець) та ТОВ "Форест Санрайз" (Постачальник) укладено Договір поставки №ВП 0510-1, за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію в кількості, асортименті, у строки і на умовах, передбачених у цьому Договорі і Додаткових угодах, які з моменту їх підписання, стають невід`ємними частинами цього Договору.

Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що поставка здійснюється на умовах, які встановлені в Додатковій (их) угоді (ах) до Договору.

У додатковій угоді № 1 до договору поставки № 0510-1 від 05.10.2018 Сторони визначили, що Постачальник постачає 1 450 тонн кукурудзи вражаю 2018 року, загальною вартістю 5 655 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 942 500,00 грн. Базові умови поставки EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки: ТОВ "Компанія "Грейнфілд" (Дніпропетровська області, с. Партизанське, вул. Заводська, 18а). Термін поставки до 10.11.2018 включно.

У додатковій угоді № 2 від 06.11.2018 до договору поставки № 0510-1 від 05.10.2018 Сторони визначили, що Постачальник постачає 1 700 тонн кукурудзи вражаю 2018 року, загальною вартістю 6630000,00 грн, у тому числі ПДВ - 1 105 000,00 грн. Базові умови поставки EXW (Інкотермс 2010). Місце поставки: ТОВ "Компанія "Грейнфілд" (Дніпропетровська області, с. Партизанське, вул. Заводська, 18а). Термін поставки до 20.11.2018 включно.

На підтвердження виконання умов вказаного договору позивачем додано до матеріалів справи видаткові накладні від 05.11.2018 № 230/11, від 16.11.2018 № 829/11, податкові накладні від 05.11.2018 № 230, від 16.11.2018 № 829, банківську виписку.

Оцінюючи первинні документи, які підтверджують придбання ТОВ "Зернова група Київ" товару у ТОВ "Форест Санрайз", колегія суддів зазначає, що видаткові накладні та податкові накладні оформлені відповідно до вимог Закону N 996-XIV та Положення N 88, є первинними документами, та мають необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити, містять найменування Покупця та Постачальника, обсяг реалізованого товару, підписи сторін та відбитки печаток сторін, та дають змогу визначити, скільки товару реалізовано, за якою ціною, між якими контрагентами.

При цьому, судова колегія вважає, що відсутність товарно-транспортних накладних у даному випадку не свідчить про непідтвердженість реальності господарських операцій, з огляду на те, що Договором № ВП 0510-1 та додатковими угодами до нього Сторони погодили базові умови поставки EXW (Інкотермс 2010).

За визначенням правил Інкотермс 2010 EXW, або Франко завод (…назва місця), означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника. Всі ризики випадкового псування і загибелі товару, починаючи з моменту надання його продавцем (експортером), несе покупець.

Матеріалами справи підтверджується, що 31.08.2018 між ТОВ "Компанія "Грейнфілд" (Зерновий склад) та ТОВ "Зернова група Київ" (Поклажодавець) укладено договір про виконання послуг з приймання, сушки, зберігання та відпуску зернових, олійних культур та зерна кукурудзи № 179, предметом якого є комплекс послуг, що надаються Зерновим складом з приймання, сушки, підробці і знеособленому зберіганню, що надійшли на особовий рахунок від Поклажодавця: зернових (пшениця, ячмінь), олійних культур (соняшник, ріпак), зерна кукурудзи, забезпечення їх збереження та відпуск Поклажодавцю, а також порядок оплати Поклажодавцем наданих Зерновим складом послуг.

Згідно акта здачі-приймання від 30.11.2018 № ОУ-0001308 ТОВ "Компанія "Грейнфілд" надало ТОВ "Зернова група Київ" послуги зі зберігання кукурудзи у кількості 56 439,715 т. Таким чином, на кінець листопада 2018 року на зберіганні ТОВ "Компанія "Грейнфілд" перебувала кукурудза, яка була поставлена на користь позивача ТОВ "Форест Санрайз".

Встановлені у сукупності обставини додатково підтверджують реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Форест Санрайз", і у даному випадку, відсутність товарно-транспортної накладної не спростовує факту поставки ТОВ "Форест Санрайз" кукурудзи ТОВ "Зернова група Київ".

Суд звертає увагу відповідача на те, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судом під час вирішення цієї справи.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Виходячи з такого, колегія суддів не знаходить підстав для висновку про непідтвердженість реальності господарських операцій між ТОВ «Зернова група Київ» та ТОВ «Форест Санрайз».

Окрім того, інформація, викладена у листі ГУ ДПС у Львівській області від 01.03.2021 №1399/7/13-01-07-03-15 щодо результатів перевірки діяльності ТОВ «Форест Санрайз», також не свідчить про непідтвердженість реальності та оплатності господарських операцій з ТОВ "Зернова група Київ".

Відтак, висновки Акту перевірки в зазначеній частині є безпідставними та непідтвердженими, а посилання відповідача не знайшли підтвердження під час розгляду справи, а отже, надання контролюючому органу належним чином оформлених первинних документів, передбачених законодавством, є підставою для формування податкового кредиту у перевіреному періоді.

Оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 14.06.2021 № та № підлягають скасуванню, а висновки суду першої інстанції в зазначеній частині є правильними і з ними погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Окрім того, в Акті перевірки зазначено, що перевіркою дотримання термінів сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2017 по 30.09.2019 встановлено порушення термінів сплати визначеного податковим повідомленням-рішенням від 26.02.2018 № 127881206 грошового зобов`язання з податку на додану вартість, що на думку контролюючого органу, є підставою для застосування до позивача штрафу у розмірі 25 % на підставі статті 124 ПК України.

Із розрахунку до податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 № вбачається, що відповідачем застосовано штраф у розмірі 25 %, який передбачений пунктом 124.2 статті 124 ПК України.

Законом України від 16.01.2020 N 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон N 466) внесено зміни до ПК України, у тому числі: в частині кваліфікації податкового правопорушення; суб`єктів, які притягаються до відповідальності за вчинення податкових правопорушень; розміру відповідальності за вчинення податкового правопорушення; встановлено обставини, що пом`якшують відповідальність особи, а також передбачено відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів.

Законом України N 466 змінено розмір штрафів:

при визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків (у розмірі 10 відсотків) (пункт 123.1 статті 123 ПК України);

затримці сплати узгодженої суми грошового зобов`язання (у розмірі 5 відсотків при затримці до 30 днів та у розмірі 10 відсотків при затримці більше ніж 30 днів) (пункт 124.1 статті 124 ПК України).

При цьому за діяння, передбачені пунктом 123.1 статті 123 та пунктом 124.1 статті 124 ПКУ, вчинені умисно, визначено розмір штрафу - 25 відсотків. Водночас за діяння, передбачені пунктами 123.2 статті 123 та 124.2 статті 124 ПК України, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків.

Отже, з 01.01.2021 податкові органи під час перевірок платника податків, зокрема, вправі встановити факт несвоєчасної сплати або несплати податкового зобов`язання, вчинені умисно, і застосувати штраф до такого платника, не чекаючи на фактичне погашення податкового боргу. Водночас на підставі абзацу другого пункту 109.1 статті 109 ПК України платник податків має цілеспрямовано створити умови для несплати або несвоєчасної сплати податків, що має призвести до невиконання податкового зобов`язання. Причому просто невчинення дій зі сплати податків не вказує на цілеспрямоване створення таких умов. Мають бути вчинені додаткові дії щодо протиправної змови з контрагентами, виведення капіталу тощо, які будуть свідчити про цілеспрямоване ухилення від виконання податкових обов`язків. У протилежному випадку сам факт несплати податків має визнаватися лише умисним, що дискримінує платника податків. Тим більше, що пункті 124.1 ПК України закріплено відповідальність за неумисну несвоєчасну сплату податків.

В Акті перевірки відповідач не навів обставин, які на його думку свідчать про умисність ухилення платником податків обов`язку своєчасно сплатити грошове зобов`язання, тому у контролюючого органу не виникло правових підстав для застосування штрафних санкцій на підставі пункту 124.2 статті 124 ПК України.

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 14.06.2021 № суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню.

В акті відповідач зазначив, що перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій встановлено порушення статті 1 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", а саме: несвоєчасну оплату за відвантажений товар на суму 2 488 013,79 грн з Miriada Limited (Гонконг).

У додатку 15 до акту перевірки контролюючий орган розрахував суму пені, відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", за період з 27.02.2018 по 03.03.2018 у кількості 5 днів.

Позивач, у свою чергу визнає порушення статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", проте наполягає на тому, що 03.03.2018 - є днем оплати, відповідно, вказаний день не може брати участі у розрахунку пені.

Так, за змістом статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Вказаний Закон втратив чинність з 07.02.2019 згідно з Законом України від 21.06.2018 N 2473-VIII "Про валюту і валютні операції".

Частиною п`ятою статті 13 Закону України від 21.06.2018 N 2473-VIII "Про валюту і валютні операції" передбачено, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Таким чином, пеня нараховується з першого дня після закінчення законодавчо встановленого граничного строку ЗЕД-розрахунків і до моменту повного повернення валютної виручки з-за кордону (або постачання продукції за імпортними та бартерними контрактами).

З додатку 14 до Акту перевірки вбачається, що 03.03.2018 Miriada Limited проведено розрахунок з позивачем за контрактом від 02.06.2017 № Р059692, у той час як граничним строком надходження валютної виручки є 26.02.2018.

Таким чином, при розрахунку пені контролюючий орган повинен був обраховувати розмір пені за період з 27.02.2018 по 02.03.2018 включно.

Також застосування контролюючими органами санкцій за порушення законодавства у сфері ЗЕД, у тому числі нарахування пені за порушення строків розрахунків, повинно здійснюватися з урахуванням терміну позовної давності, а саме - 1095 днів.

Оскільки граничним строком нарахування позивачеві пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД є 02.03.2021, то відсутні правові підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення від 14.06.2021 № 8.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою та другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

У сукупності наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем в суді першої інстанції та в апеляційному суді не спростовано доводів та аргументів позивача, не надано належних, достатніх та переконливих доказів у підтримку своєї позиції, як і не доведено порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року у справі №640/18209/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Л.О. Костюк

О.Є. Пилипенко