Справа № 161/5798/22
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/5798/22
Провадження № 2-а/161/170/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.

секретаря Демчук Т.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП у Хмельницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов обґрунтовує тим, що 20.04.2022 року на а/д Стрий-Ізварине, 215 км був зупинений поліцейським та притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за те що керував автомобілем не маючи посвідчення водія відповідної категорії.

Стверджує, що вищевказана постанова поліцейського на його думку є незаконною, тому що він має категорію, що дозволяє керувати великогабаритними транспортними засобами з причепом, тобто значно більшої складності і доводи поліцейського на відсутність категорії на право керування іншими транспортними засобами є неправомірними, так як поглинається виданою наступною категорією. Будь яких доказів наявності у його діях складу інкримінованого порушення не представлено. Його доводи та пояснення з цього приводу поліцейським не заслухані і до уваги не взяті.

Крім цього, звертає увагу на відношення поліцейських до даної ситуації до тих хто в таких нелегкий час для країни в умовах війни допомагає Збройним Силам України, а саме, на те, що він доставляв власним транспортом і за свої кошти автомобілі на територію де проводяться військові дії безпосередньо до зони бойових дій, а такі дії посадових осіб держави є неприпустимими.

В судове засідання позивач не з`явився , хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи.

Представник відповідача також до суду не з`явився, подав відзив із запереченнями проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. А також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій. Встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Положення ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування даним транспортним засобом.

Із оскаржуваної постанови слідує, що 20.04.2022 року на а/д Стрий-Ізварине, 215 км позивач був зупинений поліцейським та притягнутий до відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за керування автомобілем не маючи відповідної категорії (а.с. ).

Виходячи з матеріалів справи, пояснень позивача, суд приходить до висновку, що останній керував автомобілем з причепом при наявності посвідчення водія і категорії СЕ, хоча в даному випадку вимагалась інша категорія(а.с. ).

Проте, дослідивши матеріали справи і виходячи з фактичних обставин справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Крайня необхідність це суб`єктивне право кожної людини. Однак для працівників правоохоронних органів крайня необхідність юридичний обов`язок. Передбачений їхнім службовим становищем. Водночас ухилятися від виконання своїх функцій, посилаючись на стан крайньої необхідності, працівники правоохоронних органів не можуть.

Правомірність крайньої необхідності визначається низкою умов, які зазвичай ділять на дві групи: а) умови, що характеризують небезпеку; б) умови, що характеризують дії з її усунення.

До першої групи умов належать: реальність - небезпека дійсно існує, а не уявляється особою, що її усуває; наявність - загроза для правоохоронюваних об`єктів уже виникла, вона не викликає сумніву, безпосередньо існує, ще не минула та вимагає дій для її усунення; неминучість - усунення небезпеки не може бути здійснено іншим способом, окрім завдання шкоди іншим інтересам, що охороняються державою.

До другої групи (умов правомірності заподіяння шкоди в стані крайньої необхідності) умов належать: наявність небезпеки заподіяння шкоди інтересам, які охороняються законом; неможливість усунення наявної небезпеки без заподіяння шкоди іншим інтересам, що охороняються правом; заподіяна шкода не повинна перевищувати шкоду відвернену, тобто не повинні бути перевищені межі крайньої необхідності.

Загроза заподіяння шкоди для визнання дій особи як вчинених у стані крайньої необхідності має бути наявною, існуючою реально, а не в уяві особи. Якщо реально загрози заподіяння шкоди не існує, або ж вона вже минула, чи можливість заподіяння шкоди віддалена в часі, а не є негайною і неминучою, то заподіяння шкоди інтересам, які охороняються, не може бути визнане правомірним і йому має даватися оцінка на загальних підставах із урахуванням положень про вплив помилки на кваліфікацію дій винного. Але якщо особа сумлінно помиляється щодо наявності загрози, її реальності, то її дії мають розглядатись як вчинені в стані крайньої необхідності.

У відповідності до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні будь-якого правопорушення, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі викладеного та, враховуючи, що позивач 20.04.2022 року у вказаний в постанові місці і часі здійснював перевезення транспортних засобів для забезпечення національної безпеки і оборони України у зв`язку з військовою агресією російської федерації, про що свідчить також копія листа Дніпровської міської ради, тобто його дії можна розцінювати як такі, що вчинені у стані крайньої необхідності.

Згідно п.3 ч.1 ст.293 КУпАП передбачено, що розглядаючи скаргу на постанову про адміністративне правопорушення, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови суд може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Отже, зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю з наведених вище підстав і фактичних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст.1,7,18, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 132, 134, 139 , 286, 293 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 20.04.2022 року поліцейського УПП у Хмельницькій області про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 10.06.2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк