Справа № 560/4204/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4204/22
РІШЕННЯ

іменем України

24 червня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької районної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Хмельницької районної ради, в якому просить визнати протиправними дії відповідача шодо невиплати грошової компенсації за невикористану під час перебування на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого комітету Деражнянської районної ради щорічної відпустки за період військової служби за призовом під час мобілізації з 19.03.2014 по 28.02.2021 в кількості 313 днів у розмірі 62659, 47 грн та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористану під час перебування на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого комітету Деражнянської районної ради щорічної відпустки за період військової служби за призовом під час мобілізації з 19.03.2014 по 28.02.2021 в кількості 313 днів у розмірі 62659, 47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до розпорядження Деражнянської районної ради від 18.03.2014 року № 13/01-07 з 19.03.2014 року, його увільнено від виконання посадових обов`язків консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Деражнянської районної ради Хмельницької області із збереженням середнього заробітку у зв`язку з призовом на підставі наказу військового комісара Деражнянського райвійськкомату від 18.03.2014 року № 5 на військову службу в Збройні Сили України під час мобілізації згідно зі статтею 119 Кодексу законів про працю України. Розпорядженням голови комісії з реорганізації Деражнянської районної ради Хмельницької області від 27.01.2021 року № 2/01-07 з 28.02.2021 року у зв`язку з реорганізацією установи позивача звільнено з займаної посади та призначено на тимчасову посаду головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи виконавчого апарату Хмельницької районної ради, на якій перебував з 01.03.2021 року по 12.07.2021 року. Після звільнення з займаної посади позивач звернувся до Хмельницької районної ради щодо виплати йому заборгованості за невикористані відпустки за період перебування на військовій службі з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року відповідно до вимог частини З статті 119 КЗпП. Однак, незважаючи на звернення позивача до Хмельницької районної ради у період з 12.07.2021 року по теперішній час з позивачем так і не розрахувалися та не виплатили грошову компенсацію за невикористані дні відпусток за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року. Вважає такі дії відповідача протиправними, позов просить задовольнити.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

17 березня 2022 року 14:25 електронною поштою на адресу Хмельницька районна рада () було направлено копію ухвали про відкриття провадження від 14 березня 2022 року згідно супровідного № вих-560/4204/22. 17 березня 2022 року отримано підтвердження доставки листа на зазначену електронну адресу.

10.05.2022 року до суду надійшла заява позивача про збільшення розміру позовних вимог, яка вмотивована тим, що під час підготовки позовної заяви посадові особи Хмельницької районної ради на звернення позивача від 27.01.2022 року та адвокатський запит представника від 14.02.2022 р. № 7 не надали відповіді, у зв`язку із чим у позовній заяві позивач не порушував питання щодо стягнення з відповідача середнього заробітку з дня звільнення з роботи відповідно до ст. 177 КЗпП України. У зв`язку із наданням на його звернення та на адвокатський запит представника довідки №49/01-07 від 10.03.2022 року , виникла необхідність у збільшенні позовних вимог.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить:

визнати протиправними дії Хмельницької районної ради щодо невиплати грошової компенсації за невикористану під час перебування на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Деражнянської районної ради Хмельницької області щорічну відпустку за період військової служби за призовом під час мобілізації з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року в кількості 313 днів у розмірі 62659,47 грн;

стягнути з Хмельницької районної ради Хмельницької області грошову компенсацію за невикористану під час перебування на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Деражнянської районної ради Хмельницької області щорічну відпустку за період військової служби за призовом під час мобілізації з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року в кількості 313 днів у розмірі 62659,47 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 12.07.2021 з посади головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи виконавчого апарату Хмельницької районної ради за період з 13 липня 2021 року по 30 березня 2022 року в сумі 58153,41 грн без відрахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Хмельницька районна рада Хмельницької області правом на подання відзиву на адміністративний позов у наданий йому строк згідно з ухвали не скористалась.

Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 , відповідно до розпорядження Деражнянської районної ради Хмельницької області від 27.03.2003 року № 8 призначений на посаду консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Деражнянської районної ради Хмельницької області, на якій працював з 27 березня 2003 року по 28.02.2021 року. Перебуваючи на вказаній посаді, відповідно до розпорядження Деражнянської районної ради від 18.03.2014 року № 13/01-07 з 19.03.2014 року позивача увільнено від виконання посадових обов`язків із збереженням середнього заробітку у зв`язку з призовом на підставі наказу військового комісара Деражнянського райвійськкомату від 18.03.2014 року № 5 на військову службу в Збройні Сили України під час мобілізації згідно зі статтею 119 Кодексу законів про працю України.

З 18.12.2020 року Деражнянська районна рада на підставі рішення від 18.12.2020 року № 11-1/2020 реорганізована шляхом приєднання до Хмельницької районної ради Хмельницької області з правом правонаступництва. Розпорядженням голови комісії з реорганізації Деражнянської районної ради Хмельницької області від 27.01.2021 року № 2/01-07 з 28.02.2021 року у зв`язку з реорганізацією установи ОСОБА_1 звільнено з займаної посади та призначено на тимчасову посаду головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи виконавчого апарату Хмельницької районної ради, на якій я перебував з 01.03.2021 року по 12.07.2021 року.

Після звільнення з займаної посади позивач звернувся до Хмельницької районної ради щодо виплати йому заборгованості за невикористані відпустки за період перебування мною на військовій службі з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року відповідно до вимог частини 3 статті 119 КЗпП.

З 13 липня 2021 року, відповідно до наказу військового комісара Деражнянського районного територіального центру комплексування та соціальної підтримки від 12.07.2021 року № 49 позивач звільнився з військової служби.

На заяву позивача Хмельницька районна рада у листі від 06.08.2021 року вих.. № 510/01-07 повідомила, що при звільненні ОСОБА_1 було здійснено повний розрахунок за відпрацьований час в Хмельницькій районній раді, в тому числі за 11 днів невикористаної відпустки в сумі 2392,56 грн. за період з 01.03.2021 року по 12.07.2021 року, а в решті виплат заборгованості по заробітній платі та коштів за невикористані відпустки за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року Хмельницькою районною радою відмовлено на тій підставі, що Деражнянська районна рада згідно передавального акту не передала Хмельницькій районній раді заборгованості по заробітній платі та коштів за невикористані відпустки.

У заяві від 09.11.2021 року до Хмельницької районної ради позивач просив повідомити про розмір заборгованості з виплати йому коштів за невикористані дні відпусток на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого комітету Деражнянської районної ради за період проходження мною військової служби у Збройних Силах України з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року, та у добровільному порядку виплатити існуючу заборгованість в строк до 01.12.2021 року.

Листом від 16.11.2021 року вих. №681/01 -07 Хмельницька районна рада повідомила, що не володіє інформацією про нараховану заробітну плату за час роботи ОСОБА_1 в Деражнянській районній раді та розмір заборгованості з виплати коштів за невикористані дні відпусток ОСОБА_1 , відмовивши виплатити компенсацію за невикористану відпустку з посиланням на відсутність підстав для цього.

Для захисту своїх трудових прав позивач звернувся 09.11.2021 року із скаргою до Управління Держпраці у Хмельницькій області. Відповідно до повідомлення Управління Держпраці у Хмельницькій області від 24.12.2021 року вих. № 6836/21 контролюючий орган вважає неможливим дослідити питання, що зазначені у скарзі, вказавши, що під час реорганізації Деражнянською районною радою було передано до Комунальної установи Деражнянської міської ради «Трудовий архів» документи з приводу виплати компенсації за невикористану позивачем відпустку за період військової служби за призовом під час мобілізації з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року. Повторне звернення від 31.01.2022 року до Управління Держпраці у Хмельницькій області про проведення перевірки в повному обсязі залишено без розгляду.

На запит позивача комунальна установа Деражнянської міської ради «Трудовий» архів» видала архівну довідку від 21.01.2022 року вих. № 114, в якій зазначено, що документи з приводу виплати компенсації за невикористану відпустку за період військової служби за призовом під час мобілізації з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року щодо позивача за період роботи в Деражнянській районній раді на державне зберігання до архівної установи не надходили.

На звернення позивача від 27.01.2022 року Хмельницька районна рада листом вих. № 26/01-07 від 04.02.2022 року надала розрахунок кількості днів невикористаної ним відпустки за вказаний період з обрахуванням належної йому до виплати суми грошової компенсації за невикористані дні відпустки, а саме: за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року кількість днів невикористаної позивачем відпустки становить 313 днів, середньоденна заробітна плата за період з 01.02.2020 року по 31.01.2021 року становить 200,19 грн., сума компенсації за невикористану відпустку складає 62659,47 гривень.

Листом від 10.03.2022 року Хмельницька районна рада надіслала позивачу довідку від 10.03.2022 року про розмір нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати на посаді головного спеціаліста відділу організаційно-кадрової роботи виконавчого апарату Хмельницької районної ради за період з 01.03.2021 року по 12.07.2021 року, довідку від 10.03.2022 року про середній розмір заробітної плати та середньоденний заробіток ОСОБА_1 за два останні календарні місяці перед звільненням, копію розпорядження голови Хмельницької районної ради від 12.07.2022 про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

У зв`язку з не виплатою відповідачем грошової компенсації за невикористані дні відпусток за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року позивач звернувся до суду з ци позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України для виконання обов`язків, пов`язаних із взяттям на військовий облік, призовом або прийняттям на військову службу, а також особи, які направляються районними (міськими) військовими комісаріатами на медичний огляд (медичне обстеження в амбулаторних чи стаціонарних умовах), лікування, звільняються від роботи на час, необхідний для виконання зазначених обов`язків та перебування в лікувальному закладі охорони здоров`я, із збереженням за ними місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати.

Частиною 2 статті 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту".

Статтею 119 Кодексу законів про працю України закріплені гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків. Відповідно до частин 1-3 та 5 зазначеної статті, на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Позивач перебував на військовій службі у період дії особливого періоду. Таким чином, на позивача розповсюджуються гарантії, передбачені ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України, тобто, збереження місця роботи, посади, і середнього заробітку в установі, в якій він працював на час призову.

У Рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції У країни (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Згідно зі ст. 83 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» при звільненні працівника йому виплачується компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується: - гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; - забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

За змістом частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Отже, позивач у відповідності до ст. 83 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» має право на компенсацію невикористаних днів відпусток за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року.

Листом Хмельницької районної ради від 04.02.2022 року №26/01-07 підтверджується, що грошова компенсація за невикористані дні відпусток за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року ОСОБА_1 не виплачувалась.

З 18.12.2020 року Деражнянська районна рада на підставі рішення від 18.12.2020 року № 11-1/2020 реорганізована шляхом приєднання до Хмельницької районної ради Хмельницької області (правонаступника).

З огляду на викладене, як правонаступник Деражнянської районної ради, Хмельницька районна рада Хмельницької області зобов`язана виплати позивачу компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 19.03.2014 р. по 28.02.2021 року у кількості 313 днів.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з Хмельницької районної ради Хмельницької області компенсацію за невикористану позивачем щорічну відпустку за період військової служби за призовом під час мобілізації з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року, в розмірі заявленої у позові суми 62659,47 грн., розрахованої Хмельницькою районною радою у листі від 04.02.2022 року №26/01-07.

Разом з тим, статтею 116 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладений обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

За змістом частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Зміст статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, які встановлюють обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні, а також те, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку, дають підстави для висновку, що в спірних правовідносинах зазначений строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ще не розпочався, оскільки відсутній факт остаточного розрахунку з позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №120/1407/19-а.

Таким чином, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні є передчасною та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн, суд враховує таке.

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стаття 72 КАС України визначає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач стверджує про завдання йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, дискомфорті, моральних переживаннях та потрясіннях емоційного характеру, у порушенні нормальних життєвих відносин, що привели до негативних наслідків і вимагають від позивача додаткових зусиль для захисту належних йому прав. Вказані твердження позивач не підкріплює жодним із засобів та видів доказів, що передбачені ст. 72 КАС України - позивач наводить лише власні думки, які у розумінні ст. 72 КАС України не є доказами. В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, позивач не надав суду жодного доказу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

У силу відсутності належного доказового обґрунтування моральної шкоди, суд залишає поза увагою як недоведені доводи позивача щодо моральних страждань та матеріальної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача. Тому, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача стосовно відшкодування йому моральної шкоди.

Враховуючи викладене, позов необхідно задовольнити частково.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Хмельницької районної ради Хмельницької області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану під час перебування на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Деражнянської районної ради Хмельницької області щорічну відпустку за період військової служби за призовом під час мобілізації за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року у розмірі 62659,47 гривень.

Стягнути з Хмельницької районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану під час перебування на посаді консультанта організаційного відділу виконавчого апарату Деражнянської районної ради Хмельницької області щорічну відпустку за період військової служби за призовом під час мобілізації за період з 19.03.2014 року по 28.02.2021 року у розмірі 62659,47 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницька районна рада (вул. Кам`янецька, 122/2,Хмельницький,Хмельницька область,29016 , код ЄДРПОУ -

Головуючий суддя О.К. Ковальчук