Справа № 760/19431/21
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

23.07.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві Фисиної І.О. про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення.

З позову вбачається, що позивач оскаржує винесену 09.07.2021 року інспектором Фисиною І.О. постанову ГАБ № 083726, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Позивач не погоджується з постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Пояснює, що 08.07.2021 року приблизно о 22:00 год. в результаті сімейного конфлікту пішла з дому його донька - ОСОБА_2 , 2006 року народження. На дзвінки донька не відповідала. О 02:13 год. позивач зателефонував на лінію 102 з повідомленням про зникнення доньки в результаті сімейного конфлікту та повідомив, що вона може знаходитися за певною адресою. Зазначив, що буде вдячний, якщо патрульна поліція зможе знайти та доставити доньку додому. Оператор записала дані доньки та сказала, що патрульний екіпаж відправлено.

Приблизно о 02:30 год. зателефонував поліцейський екіпаж та повідомив, що знаходиться з донькою біля під`їзду з парковки буд. АДРЕСА_1 . Інспектор проводив допит доньки, патрульні не представилися, не повідомили про роботу нагрудних камер, вели себе нахабно та принижували позивача. Також зазначає, що з боку поліції доньці були нав`язані думки, що вона вправі робити все, що захоче, в результаті чого донька повернулася до дому лише 09.07.2021 року о 22:00. Позивач неодноразово телефонував на лінію 102 задля скарги на дії працівників поліції та виклику іншого екіпажу, що обурило інспекторів і було складено оскаржувану постанову. Наразі на етапі розгляду перебувають скарги на дії патрульних поліцейських.

Крім того, зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, який повинен доповнювати зазначену постанову, не складався, свідки, які мали б підписати протокол не запрошувалися, що є порушеннями ст.ст. 256, 258 КУпАП.

Враховуючи викладене, просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року позовну заяву було залишено без руху.

13.09.2021 року позивачем подано до суду заяву щодо усунення недоліків, якою долучено квитанцію про сплату судового збору та нову редакцію позовної заяви, в якій відповідачем визначено УПП в м. Києві ДПП.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. В ухвалі відповідачам було визначено строк на подання відзиву.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.09.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та про допит експерта.

01.06.2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить у задоволенні позову відмовити, вважаючи твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вказує, що відповідно до винесеної постанови громадянин ОСОБА_1 09.07.2021 року здійснив завідомо неправдивий виклик поліції по лінії 102, а саме заявив про зникнення своєї неповнолітньої доньки.

Враховуючи положення ст. 183 КУпАП, інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вірно кваліфікував вчинене позивачем правопорушення та вірно застосував норми матеріального права.

Викладаючи фактичні обставини справи зазначає, що 09.07.2021 року під час патрулювання Солом`янського району м. Києва екіпажу Рубін-908 близько 02:00 год. надійшов виклик на планшетний пристрій по гарячій лінії «102» про зникнення неповнолітньої доньки, на відпрацювання якого направився екіпаж.

Прибувши на виклик на АДРЕСА_2 , біля будинку було виявлено дівчину, про яку повідомлялось як зниклу, відтак, вислухавши пояснення позивача, так як інформація заявлена у виклику не відповідала дійсності, інспектор всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи, прийняв рішення притягнути позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП, та накласти стягнення у виді штрафу 3400 грн.

Враховуючи, що підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснена поліцейськими у відповідності до ст.ст. 278, 279 КУпАП, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, постанову було винесено у присутності позивача, роз`яснено всі його права згідно ст. 268 КУпАП, якими останній не скористався.

Подія була зафіксована на нагрудний реєстратор інспектора № 39, однак, відповідно до розсліду VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, а тому направити відео файл правопорушення з об`єктивних причин не вдається за можливе.

Щодо визнання дій інспектора протиправними вказує, що диспозиція ст. 286 КАС України не передбачає визнання дій протиправними чи незаконними, якщо розглядається справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, яким інспектором поліції конкретна особа притягується до відповідальності. Визнання протиправними чи незаконними дій інспектора не дозволить ефективно захистити та відновити порушене право позивача, що не відповідає завданню адміністративного судочинства та у подальшому може призвести до виникнення нових судових спорів.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена правомірно, у межах повноважень інспектора, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.07.2021 року інспектором Фисиною І.О. було складено постанову ГАБ № 083726 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Згідно з п.п. 1, 3, 4, 5, 5-1, 8, 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює прийом екстрених викликів за скороченим телефонним номером 102; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає всіх можливих заходів для надання домедичної допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення громадського порядку (включаючи ст. 183). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Згідно з ч. 3 ст. 258 цього Кодексу протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Отже, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 183 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектор Фисина І.О. діяла в межах наданих повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що його неповнолітня донька зникла, хоча цього факту насправді не було.

Статтею 183 КУпАП встановлено відповідальність за завідомо неправдивий виклик поліції у виді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівниками поліції не було перевірено та не надано оцінки фактичним обставинам справи.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

У КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Так, згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 цього Кодексу встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 80 КУпАП).

Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідачі як представники державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 09.07.2021 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

В поданому відзиві представник відповідача посилається на те, що згідно розділу VІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб, а тому направити відео файл правопорушення з об`єктивних причин не вдається за можливе.

Однак, дане пояснення суд не вважає обґрунтованим з огляду на те, що згідно п. 4 цього розділу строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено, зокрема, у разі використання в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення. Враховуючи, що як зазначив позивач у позовній заяві, ним були подані скарги на дії працівників патрульної поліції, які перебувають на розгляді, сторона відповідача за наявною необхідністю не була позбавлена можливості скористатися правом на продовження терміну зберігання відеозапису для доведення правомірності дій інспектора.

До того ж, слід зазначити, що диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Однак, за повідомленням позивача про те, що чи зможе допомогти патрульна поліція знайти та доставити його неповнолітню доньку до дому, відповідачем не здійснено перевірку та не встановлено обставин, не вжито ніяких заходів.

Представник позивача в своєму відзиві зазначає, що неповнолітню доньку позивача було виявлено після 02:00 год. біля будинку на АДРЕСА_2 , тобто фактично дитина не перебувала вдома в нічний час та місце її знаходження було виявлене саме силами поліції. Жодних допитів, зокрема, позивача чи інших осіб, якій могли бути свідками даної події, інспекторами проведено не було. Отже, відповідач, не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до лінії «102», притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, вбачається, що встановлені судом обставини є свідченням того, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача ним виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв`язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Інспектор Фисина І.О. є посадовою особою Управління патрульної поліції в м. Києві, яке є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції. Таким чином, з урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 454 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 9, 33, 183, 222, 245, 246, 247, 251, 252, 268, 276, 287-289 КУпАП, Законом України «Про національну поліцію», Інструкцією з організації діяльності дільничних офіцерів поліції, затвердженою наказом МВС України від 28.07.2017 року № 650, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ГАБ № 083726 по справі про адміністративне правопорушення від 09 липня 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Фисиною Інною Олегівною (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 49), про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1700 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: