Справа № 580/1797/22
Суддя: Сергій ГАРАНЬ
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 червня 2022 року справа № 580/1797/22 м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гарань С.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення №0-2309 від 02.04.2018 термін сплати 25.07.2018 року на суму 48091,20 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-2306 від 08.10.2018 термін сплати 29.12.2018 на суму 1287,73 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-2306 від 07.05.2019 термін сплати 30.08.2019 на суму 1634,40 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-2306 від 07.05.2019 термін сплати 30.08.2019 на суму 55951,11 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-2306 від 14.04.2020 термін сплати 15.07.2020 на суму 6271,39 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-2306 від 14.04.2020 термін сплати 15.07.2020 на суму 915,97 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-2306 від 06.04.2021 термін сплати 28.08.2021 на суму 65064,64 грн;

- податкове повідомлення-рішення №0-2306 від 06.04.2021 термін сплати 28.08.2021 на суму 950,31 грн.

12.04.2022 ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області надати Черкаському окружному адміністративному суду належним чином засвідчені докази направлення (вручення) ОСОБА_1 оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

14.06.2022 відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України, до якої додано докази направлення (вручення) ОСОБА_1 оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 15.06.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з необхідністю надати суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважності підстав для поновлення строку звернення до суду.

Згідно із ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

20.06.2022 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

В обґрунтуванням поважності підстав для поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що про оскаржувані податкові повідомлення-рішення вона дізналася у січні 2022 року після отримання ухвали судді Черкаського окружного адміністративного суду Гаращенка В.В. у справі №580/11028/21 за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Крім того зазначила, що не відповідає фактичним обставинам справи твердження відповідача про те, що податкові повідомлення-рішення вручені поштою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стосовно податкових повідомлень-рішень від 07.05.2019 №0-2306 та №0-2306 зазначила, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення було вручене 22.05.2019 ОСОБА_2 . Проте, позивач не уповноважувала вказану особу представляти її інтереси.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 14.04.2020 №0-2306 та №0-2306 вказала, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою поштового відділення вкладено в поштовий ящик. Інші відомості про спробу вручити кореспонденцію відсутні.

В обґрунтуванням поважності підстав для поновлення строку звернення до суду позивач також вказала, що в період з січня 2018 року і по січень 2022 року проживала за адресою свого сина - ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 , а тому не могла отримувати кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким, чином вказані вище податкові повідомлення-рішення не були належним чином надісланими (врученими) у порядку, визначеному ст.42 ПК України, тому вважає, що нею з поважних причин пропущений строк звернення до адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Розглянувши заяву позивача про усунення недоліків, судом встановлено таке.

Відповідно до пп. 42.2, 42.3 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (абз. 6 п. 42.4 ПКУ).

Згідно з абз. 1 та 2 п. 58.3 ПКУ податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному п. 42.4 ПКУ. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Відповідно до ст.45 Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до п. 70.2, 70.7 ст.70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація: прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий. Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зі змісту наведених норм ПК України вбачається, що поняття податкової адреси платника податків та місце реєстрації фізичної особи не є тотожними.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема і щодо місця проживання, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 99 Правил №270 передбачено, що рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абз. 4 п. 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Так, відповідно до п. 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 р. №270, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Напис про одержання поштового відправлення, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Відповідно до абзаців 1-3 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Статтею 102 Податкового кодексу України передбачено строк давності тривалістю 1095 днів (2555 днів у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу).

Таким чином, вказані вище положення Податкового кодексу України передбачають, що строк для звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про скасування податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу становить 1095 днів (2555 днів у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу) і обчислюється з дня отримання платником податків такого рішення.

Суд звертає увагу на висновки зазначені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20 (адміністративне провадження №К/9901/30170/21).

Так, Верховний Суд зазначив, що спірним у справі було питання дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень у разі, коли платником податків не проводилася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 28 вересня 2021 року справу передав на розгляд судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі статей 346, 347 КАС України у зв`язку з необхідністю відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постановах від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а щодо наявності у платника податків права на звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) протягом 1095 днів з моменту отримання такого рішення, зокрема, у випадку судового оскарження податкових повідомлень-рішень без використання досудового порядку вирішення спору.

Щодо тривалості строку звернення до суду у випадку судового оскарження податкових повідомлень-рішень (рішень про застосування штрафних санкцій) без використання досудового порядку вирішення спору, яке продемонстровано у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а, та зводилось до наявності у платника податків права на звернення до суду з таким позовом протягом встановлених пунктом 102.1 статті 102 ПК України 1095 днів з моменту отримання такого рішення.

Вирішуючи це питання, судова палата зазначила, що стаття 122 КАС України встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду у публічно-правових спорах. Водночас, вона передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Однак, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, ПК України не містить норм, які б визначали процесуальний строк звернення до суду з позовом у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження).

Судова палата вважає, що у випадку відсутності правового регулювання у спеціальному законодавстві, застосуванню підлягають загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів, які встановлені КАС України.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З метою забезпечення єдиної правозастосовчої практики під час судового розгляду відповідних спорів у справах, у яких позивачами не використовувалась процедура адміністративного оскарження рішень податкового органу про нарахування грошових зобов`язань, та у розвиток правового підходу, викладеного у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19, судова палата відступає від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 3 квітня 2018 року у справі №826/5325/17, від 23 травня 2018 року у справі №803/728/17, від 18 червня 2018 року у справі № 805/1146/17-а та вважає за необхідне сформулювати такий правовий висновок.

Процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень, зокрема, у випадку судового оскарження податкових повідомлень-рішень без використання досудового порядку вирішення спору, визначається частиною першою статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Відповідно до частини 3,4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Положення наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Відповідно положенням частини восьмої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до частини другої статті 6, частин першої, другої статті 7 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, обмеження права на звернення за захистом прав свобод та інтересів встановленням строків, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем не проводилась процедура адміністративного оскарження досудового врегулювання спору. Проте з даним позовом позивач звернулася лише 07.04.2022.

Як встановлено судом, відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 840) податкові повідомлення-рішення від 07.05.2019 №0-2306 та №0-2306, вручені 22.05.2019 Сіренко. Проте, матеріали справи не містять доказів, що позивач уповноважувала вказану особу представляти її інтереси.

Відповідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 289) податкові повідомлення-рішення від 14.04.2020 №0-2306 та №0-2306 вручені 15.05.2020, проте рекомендоване повідомлення містить відмітку поштового відділення «вкладено в поштовий ящик». Інші відомості про спробу вручити кореспонденцію позивачу в матеріалах справи відсутні.

Таким, чином податкові повідомлення-рішення від 07.05.2019 №0-2306, №0-2306 та від 14.04.2020 №0-2306, №0-2306 не були належним чином надіслані (вручені) позивачу у порядку, визначеному ст.42 ПК України.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 02.04.2018 №0-2309, від 08.10.2018 №0-2306, від 06.04.2021 №0-2306 та №0-2306 суд зазначає.

Як встановлено судом, вищенаведені податкові повідомлення-рішення направлені позивачу рекомендованими листами з повідомленням про вручення на податкову адресу, а саме: АДРЕСА_1 , та отриманні останньою 26.05.2018, 30.10.2018, 17.06.2021.

Отже, вказані податкові повідомлення-рішення вручені позивачу належним чином у порядку, визначеному ст.42 ПК України.

Щодо тверджень позивача, що в період з січня 2018 року і по січень 2022 року вона проживала за адресою свого сина - ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 , а тому не могла отримувати кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_1 , що є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки, зокрема і щодо місця проживання, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Такий висновок зазначається у багаточисельних постановах Верховного Суду, зокрема у справі №0940/1971/18.

Таким чином, у разі подання клопотання позивачем про поновлення строку звернення до суду з посиланням на зміну реєстрації місця проживання, позивачу необхідно надати належні докази звернення до податкового органу щодо зміни податкової адреси, на яку мали б надсилатися податкові повідомлення рішення, оскільки лише в такому випадку платник податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Проте, позивачем до заяви про поновлення строку звернення до суду не додано доказів зміни податкової адреси та звернення до податкового органу, про зміну податкової адреси на яку мали б надсилатися податкові повідомлення-рішення, тому така причина пропуску строком звернення до суду є неповажною.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку звернення до суду необхідно задовольнити частково та визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовною заявою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.05.2019 №0-2306, №0-2306 та від 14.04.2020 №0-2306, №0-2306. Як наслідок, клопотання представника відповідача слід залишити без задоволення в цій частині.

Щодо іншої частини заяви про поновлення строку звернення до суд про оскарження податкових повідомлень-рішень від 02.04.2018 №0-2309, від 08.10.2018 №0-2306, від 06.04.2021 №0-2306 та №0-2306, то з матеріалів справи судом встановлено, що позивач отримала зазначені рішення 26.05.2018, 30.10.2018, 17.06.2021, при цьому не надала доказів поважності причини пропуску строку звернення до суду, тому позовну заяву в цій частині слід залишити без розгляду. Натомість клопотання представника відповідача слід задовольнити в цій частині.

Керуючись статтями 122, 161, 171, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити частково.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовною заявою у справі до Головного управління ДПС у Черкаській про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.05.2019 №0-2306, №0-2306 та від 14.04.2020 №0-2306, №0-2306.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.05.2019 №0-2306, №0-2306 та від 14.04.2020 №0-2306, №0-2306.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання представника Головного управління ДПС у Черкаській області про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.04.2018 №0-2309, від 08.10.2018 №0-2306, від 06.04.2021 №0-2306 та №0-2306 залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини клопотання Головного управління ДПС у Черкаській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскарженню до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст. ст. 295 - 297 КАС України лише в частині залишення позову без розгляду та відмови поновити пропущений процесуальний строк.

Суддя Сергій ГАРАНЬ