Справа № 480/12591/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якому, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.17-19) просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити позивачці пенсію на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 р. у справі №480/6685/21 з 06.04.2021р. (дата звернення позивача до пенсійного фонду про призначення їй пенсії).
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що досягнувши 45-річного віку , 6 квітня 2021 р. позивач подала у органи Пенсійного фонду України заяву з усіма необхідними документами про призначення їй пенсії за віком по Списку № 1 розділу XXII підрозділу 5, затвердженого Постановою КМУ від 26.01.1991 р. № 162, оскільки вона пропрацювала повний робочий день на посаді лаборанта на установках по гамма - дефектоскопії (просвічування матеріалів) у відділі неруйнівного контролю АТ «Сумське НЕЮ» з 25.09.1994 р. по теперішній час.
Так, позивач звертає увагу суду на те, що дана обставина для відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах вже була предметом розгляду у адміністративній справі №480/6685/21 і рішенням суду від 21.09.2021р. було визнано протиправним та скасовано попереднє рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 13.04.2021 яким також було відмовлено позивачці у призначенні пенсії та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.04.2021 про призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах з урахуванням висновків суду. При розгляді цієї пов`язаної судової справи №480/6685/21 та при прийнятті рішення судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку при досягненні 45 річного віку.
Отже, зважаючи на викладені обставини, позивач звернулась до суду з даним позовом для захисту та відновлення своїх порушених прав.
Ухвалою від 23.12.2021 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.
Згідно з ст.ст. 159,162 КАС України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву.
У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.6 ст. 162 КАС України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач 06.04.2021 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058) як працівнику, який зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 1, оскільки вона пропрацювала повний робочий день на посаді лаборанта на установках по гамма - дефектоскопії (просвічування матеріалів) у відділі неруйнівного контролю АТ «Сумське НЕЮ» з 25.09.1994 р. по теперішній час. Дана обставина відповідачем не заперечується.
Подаючи заяву про призначення пенсії, ОСОБА_1 враховувала, що її пенсійний вік у зв`язку наявністю пільгового стажу по Списку № 1 зменшується на 10 років, а діючою на даний час редакцією статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», за віком позивач повинна виходити на пенсію у 60 років. Але, подаючи зазначену заяву, позивач ОСОБА_1 керувалася Рішенням Конституційного суду України № 1-5/2018/2020(746/15) від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-УІІІ. Стаття 13 частина друга статті 14, пункти7 "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-УІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року N 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року N 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: ... жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Однак, рішенням головного управління від 13.04.2021 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, на пільгових умовах, відповідно до п.1 пп.2 ст.114 Закону №1058 у зв`язку з не досягненням тнею віку 50 років.
Не погодившись з рішенням пенсійного фонду від 13.04.2021р. позивач оскаржила його в судовому порядку.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 р. у справі №480/6685/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.04.2021 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.04.2021 про призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

Разом з тим, 29.10.2021 р. листом за № 106143 відповідач повідомив позивачку, що їй повторно відмовлено у призначенні пенсії, а також вказав на те, що вона буде мати право на пенсію при умовах досягнення нею 50 річного віку.

Не погодившись з зазначеним рішенням ГУ ПФУ від 29.10.2021р. позивач звернулась до суду з позовом який є предметом розгляду у даній справі.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що рішення відповідача прямо суперечить вимогам чинного законодавства та фактам, в встановленим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 р. у справі № 480/6685/21.

Судом встановлено, що позивач досягла 45-річного віку та 06.04.2021 р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 1 розділу XXII підрозділу 5, затвердженого Постановою КМУ від 26.01.1991 р. № 162, що не заперечувалось відповідачем.

13.04.2021 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з тим, що заявник досягла лише 45-річного віку при необхідному віку у 50 років (а.с. 5).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктами 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VІІІ (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок відносно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

Крім того Верховною Радою України прийнято Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, яким Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року доповнено розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Згідно з частиною 1 статті 114 розділу XIV-І Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 114 розділу XIV-VIII Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону №2148-VIII) на пільгових умовах пенсія за віком призначається: 1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вказана норма є ідентичною за змістом пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення в редакції Закону №213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.

Між тим, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 року.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до пунктів 2, 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020 стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, Конституційний Суд у Рішенні №1-р/2020 визначив спосіб захисту та відновлення прав осіб, що зазнали їх порушення у зв`язку з ухваленням Закону № 213-VIII.

У контексті предмету спору юридична позиція, викладена в Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020, застосовується також при оцінці змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регламентують спірні правовідносини та рішення відповідача.

З огляду на юридичну позицію Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року у справі №1-р/2020, суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VIII від 03.10.2017 року, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

З позиції Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини беззастережно вбачається, що збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права, а неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.

Суд вважає, що до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 і які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" після 23.01.2020 року (набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.

Суд зазначає, що у контексті вимог статей 6, 8, 22, 46, 151-2 Конституції України рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 щодо порушень частини першої статті 8 Конституції України внаслідок підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи мають враховуватись всіма суб`єктами владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивачки на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Суд установив, що рішення відповідача від 29.10.2021 р. за номером 42 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстав недосягнення віку, передбаченого цією нормою, прийнято необґрунтовано та нерозсудливо, фактично дублює мотиви для відмови позивачу у призначенні їй пенсії за віком рішення ГУ ПФУ від 13.04.2021р., що призвело до тривалого порушення права позивачки на призначення їй пенсії. Отже, спірне таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Дані висновки суду щодо протиправності рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 29.10.2021р. №42 є подібними до висновків , які викладено в рішенні суду від від 21.09.2021 р. у справі №; 480/6685/21, яким, крім іншого встановлено, що позивачка на час розгляду питання про призначення їй пенсії 06.04.2021 року досягла 45 років, мала страховий стаж роботи 44 роки 7 місяців 18 днів, у тому числі на пільгових умовах за списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" - 16 років 10 місяців 5 днів (а.с.40), суд дійшов до висновку, що вона має право на пенсію, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 р. у справі №480/6685/21 набрало законної сили, ніким не скасовано, а тому при розгляді подібного судового спору між тими ж сторонами, обставини, встановлені зазначеним судовим рішенням, не підлягають повторно доказуванню.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем не було наведено правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком, а також не наведено обґрунтованої позиції щодо п о в т о р н о ї відмови позивачу у призначенні їй пенсії за віком фактично з т и х ж е п і д с т а в, які було викладено у оскаржуваному, визнаному протиправним та скасованому рішенні від 13.04.2021р., суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 29.10.2021р. №42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, підлягають задоволенню.

Щодо вимоги зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію 06.04.2021, то ураховуючи ту обставину, що заяву про призначення пенсії за віком було подано в 06.04.2021, то суд при вирішенні даного спору вважає, що саме з цієї дати слід зобов`язати відповідача здійснити призначення пенсії.

Такі положення врегульовані ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Глухівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 29.10.2021 №42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), пенсію за віком з 06.04.2021 р., як працівнику, який був зайнятий повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) судовий збір в сумі 908,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець