Справа № 380/5449/22
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

справа №380/5449/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

за участю:

секретар судового засідання Шийович Р.Я.,

від позивача ОСОБА_1 ,

від відповідача Білоус А.Т.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» до Головного управління ДПС у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 16.08.2021 за № ;

- стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області (Ідентифікаційний код юридичної особи: 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» () судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Спірне рішення контролюючого органу винесене у зв`язку з тим, що за наслідками проведення перевірки зроблено висновки про порушення ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР від 06.07.1995. Однак відповідач протиправно, на переконання позивача застосував до нього оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням штрафні санкції передбачені ст. 20 вказаного Закону, оскільки його положення не визначають порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів господарювання вести такий облік у порядку, встановленому законодавством. Позивач вказує, що фінансова санкція, встановлена ст. 20 зазначеного Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа здійснює реалізацію товарів, які не обліковані, або обліковані з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та/або Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

На думку відповідача пальне станом на 09 год. 53 хв. 14 с. 13.11.2020 на акцизному складі №1015595 оприбутковано не було.

Однак, такі твердження контролюючого органу необґрунтовані, оскільки ТзОВ «ОККО-Драйв» зареєстровано в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизний склад №1015650 25.11.2020, на якому 25.11.2020 пальне було оприбутковане. Позивач наголошує що реєстратор розрахункових операцій здійснює точний та повний контроль за залишками товарних запасів за місцем їх реалізації.

Ухвалою від 18.03.2022 суд відкрив загальне позовне провадження у справі.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві.

Вважає заявлені вимоги безпідставними, зазначає, що контролюючим органом встановлено факт, що станом на 25.11.2020 о 09:48:21 год. коли позивачем було проведено реєстрацію в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизного складу за уніфікованим №1015650 та введено в експлуатацію резервуари та витратоміри за адресою вул. Віринська,1а у м. Харків у цих резервуарах уже знаходилося пальне у обсягах, вказаних в акті фактичної перевірки на загальну суму 1480351,98 грн., які не були обліковані у встановленому порядку. Наголошує, що фінансова санкція у розмірі подвійної вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян застосована до ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» правомірно та відповідно до вимог нормативний актів.

Ухвалою від 27.04.2022 суд закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити.

Суд заслухав доводи сторін, дослідив надані докази, з`ясував фактичні обставини, та -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

Головним управління ДПС у Харківській області на підставі наказу від 15.06.2021 №4372 та направлень №8121 та №8122 від 15.06.2021 проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС з магазином, що належить ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ», яка розташована за адресою: вул. Віринська,1а у м. Харкові, щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів.

За результатами проведеної фактичної перевірки контролюючим органом складено акт фактичної перевірки від 24.06.2021 №10964/1328/РРО/20122395.

Відповідно до висновків викладених у акті перевірки ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» за зазначеною вище адресою здійснює діяльність, зокрема, на підставі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 24.11.2020 №2000100, термін дії з 25.11.2020 по 25.11.2025, фіскальний номер програмного реєстратора розрахункових операцій (далі - ПРРО), зазначеного у додатку до ліцензії .

При проведенні перевірки встановлено ведення ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» з порушенням встановленого порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації чи зберігання на загальну суму 1480351,98 грн., чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ», відповідно до квитанції №2 від 09:48:21 25.11.2020 №, зареєстровано в СЕА РПСЕ акцизний склад уніфікований №1015650 та введено в експлуатацію резервуари та витратоміри за адресою: м. Харків, вул. Віринська,1а.

Але за цією адресою проводилась реалізація пального з акцизного складу уніфікований №1004601, розпорядником якого є ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» (). Реалізація здійснювалась через реєстратор розрахункових операцій фіскальний № на загальну суму 26009,94 грн., що відображено у додатку №3 до акту перевірки. Тобто на акцизному складі уніфікований №1015650 на момент реєстрації акцизного складу знаходилось пальне на суму 1454342,04 грн. (додаток №1 до акту перевірки), яке фактично реалізовувалось ТзОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» до 12:07:39 25.11.2020.

ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» залишки пального від анульованого складу №1004601 внесено відповідно до чеку приймання пального до ПРРО № з 13 год. 59 хв. 25.11.2020.

Таким чином, зазначене пальне станом на 09 год. 48 хв. 25.11.2020 на акцизному складі №1015650 ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» було не оприбутковано.

За результатами розгляду матеріалів перевірки Головного управління ДПС у Харківській області, Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення від 16.08.2021 №, яким до ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» застосовано фінансові санкції на суму 2960703,96 грн. (1480351,98 грн. х 2) за здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Позивач подав скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення до ДПС України, де за результатами розгляду прийнято рішення від 22.02.2022 №3451/6/99-00-06-03-02-06, яким скаргу платника залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» оскаржило його до суду.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із п.п. «б» п.п. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідно до п.п. 14.1. 224 п. 14 1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

ТзОВ «ОККО-Драйв» зареєстровано в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового акцизний склад №1015650 25.11.2020 о 09 год. 48 хв. 21 с. (квитанція №2 від 25.11.2020) та введено в експлуатацію резервуари, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники згідно додатку.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі встановлено Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин

Пунктом 12 ст. 3 вказаного Закону визначено, зокрема, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку.

При цьому, положення вказаного Закону не визначають порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, а лише вказують на обов`язок суб`єктів господарювання вести такий облік у порядку, встановленому законодавством.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 №996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №265/95-ВР).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (п. 2 ст. 3 Закону №265/95-ВР).

Згідно з ст. 9 Закону №265/95-ВР підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, до документів, що є підставою для оприбуткування (обліку) товару, в тому числі за місцем їх реалізації, належать первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Поняття «запаси», а також порядок їх обліку визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 №751/4044.

Отже, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) зобов`язані вести бухгалтерський облік, при цьому, облік товарних запасів на складах або за місцем їх реалізації їм слід вести згідно із П(С)БО 9 «Запаси». Ведення саме бухгалтерського обліку запасів підтверджує виконання п. 12 ст. 3 Закону №265/95.

Таким чином, у розділі V Закону №265/95-ВР передбачена відповідальність за порушення вимог лише цього Закону. Зокрема, фінансова санкція, встановлена ст. 20 зазначеного Закону, може бути застосована до юридичної особи лише у тому випадку, коли ця особа здійснює реалізацію товарів, які не обліковані, або обліковані з порушенням порядку, визначеного Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та/або Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

Крім того, застосування санкції, передбаченої ст. 20 Закону №265/95, виходячи із сфери його застосування, можливо до підприємства, яке не облікувало товар та реалізувало його, не провівши розрахунки через реєстратор розрахункових операцій.

Водночас єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №16-НП та №17-НП та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів.

Аналогічна правова позиція викладена і, зокрема, в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №823/1917/16 та у постанові від 05.03.2019 у справі №806/2402/16.

Аналізуючи норму ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в сукупності із п. 12 ст. 3 цього ж Закону, суд висновує, що застосування до платника штрафної санкції передбаченої ст. 20 вказаного Закону можливо лише у випадку встановлення контролюючим органом порушення платником податків порядку обліку товарних запасів, та реалізації товарних запасів, які належним чином не обліковані, в тому числі реалізації таких товарів без застосування РРО. Зі змісту акта перевірки видно, що відповідач вважає, що позивачем не забезпечено ведення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання та реалізації, а саме нафтопродуктів та газу скрапленого, при цьому, такі висновки обґрунтовані виключно тим, що на думку відповідача в момент реєстрації акцизного складу, товар не було оприбутковано. Разом з тим, на основі яких даних контролюючим органом зроблено відповідні висновки з акта перевірки та відзиву до позовної заяви встановити неможливо. Суд вважає, що висновки відповідача, в цій частині є необґрунтованими.

Судом встановлено та підтверджено доказами у справі та відповідачем не спростовано, що до перевірки ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» надано всі документи, на підтвердження належного ведення обліку пального за кількістю, зауважень до оформлення яких не було. Актом перевірки не встановлено порушень ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» та/або Стандартів бухгалтерського обліку товарів, та/або порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій або реалізацію товару без проведення розрахунків через РРО.

Крім того, контролюючим органом не встановлено фактів, здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів та без реєстрації акцизного складу так само як не встановлено здійснення реалізації пального або отримання і реалізації на такому складі без реєстрації акцизного складу.

Акцизний склад №1015650 25.11.2020 о 09 год. 48 хв. 21 с. зареєстровано в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового за ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ». Передача пального із попереднього акцизного складу ТзОВ «ОКК-РІТЕЙЛ» відбулася на підставі: договору комісії, накладних на передачу на комісію, акцизних накладних, змінні звіти ф. 17, змінний звіт ф.14-ГС, копію-Z-звіту. Нафтопродукти отримані від розпорядника попереднього акцизного складу оприбутковані позивачем у справі в РРО, занесені до змінних звітів /арк.спр.21-23/, реалізація здійснювалася через контрольно-касовий апарат для автозаправних станцій.

Щодо зміни розпорядника акцизного складу, на якому наявні залишки пального, то новий розпорядник такого акцизного складу до скасування реєстрації акцизного складу попереднім розпорядником, подає заяву з відміткою про реєстрацію акцизного складу. Такому акцизному складу присвоюється уніфікований номер в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

У день зміни власника акцизного складу, на якому наявні залишки пального для передачі таких залишків складається акцизна накладна з певними відмітками. Після передачі залишків пального на акцизному складі попередній розпорядник акцизного складу подає заяву про анулювання реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, попередньо анулювавши реєстрацію витратомірів-лічильників та /або рівнемірів-лічильників, що наявні на акцизному складі.

Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства не регламентують одночасного закриття акцизного складу із реєстрацією іншого акцизного складу.

Факт реалізації не облікованого пального можливо і б мав місце у випадку проведення замірів нафтопродуктів у позивача і його контрагента, оскільки по долучених доказах суд не знаходить підтвердження такому. Крім того, у випадку порушення процедури передачі пального із одного акцизного складу до іншого не дає підстави застосування штрафної санкції до позивача визначеної п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Водночас єдиним можливим способом перевірки наявності необлікованих нафтопродуктів/газу скрапленого є співставлення даних обліку звітів АЗС та даних РРО із фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів (в тому числі газу скрапленого), які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів (газу скрапленого). На такий підхід до обліку не облікованих нафтопродуктів і покликається Верховний Суд у постановах від 12.06.2018 у справі №826/18483/13-а, від 31.05.2019 у справі №809/1253/16, від 08.09.2020 у справі №823/990/16, від 14.05.2020 у справі №823/1918/16, від 21.05.2020 у справі №809/597/16.

Суд встановив, що під час проведення фактичної перевірки відповідачем фактичне вимірювання залишків пального в резервуарах ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» не проводилося, такі відомості в матеріалах справи відсутні.

Отже, підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у зв`язку із реалізацією товарів, які не обліковані у встановленому порядку, відсутні, оскільки у позивача наявні первинні документи, що є підставою для їх оприбуткування та внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів, та документи, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей до об`єктів торгівлі, облік товарних запасів ведеться відповідно до Положення про облікову політику товариства з урахуванням загальних вимог, визначених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоб не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції" визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів чи зобов`язань має саме податкове управління.

Суд враховує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відповідач жодними допустими та належними доказами не довів правомірності свого рішення, а тому суд висновує, що спірне рішення не відповідає вимогам які висуваються до нього як до акта індивідуальної дії, а отже таке є протиправним і його слід скасувати.

Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем доводи позовної заяви не спростовані, суд вважає, що за наведених обставин і правових норм позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258-262, 294, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 16.08.2021 №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська,35; ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ () судові витрати у виді судового збору в сумі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22.06.2022.

Суддя Кравців О.Р.