Справа № 440/14713/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/14713/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Глобинської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Глобинської міської ради Полтавської області в якому просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 2 рішення 14 сесії 8 скликання Глобинської міської ради №3442 від 13.08.2021 "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (сіножаті), кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинськї міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка надавалася за рахунок поділу земельної ділянки, з метою передачі у власність", яким відмовлено у передачі у власність земельну ділянку, зобов`язавши Глобинську міську раду передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем виконано всі необхідні та передбачені законодавством дії, спрямовані на реалізацію свого права в отриманні у власність земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, однак рішенням №4490 сімнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради від 07.10.2021 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджено, проте, пунктом 2 цього рішення відмовлено у передачі вказаної земельної ділянки у власність, без зазначення будь-якої причини.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву відповідач висловив заперечення проти задоволення позову зазначивши, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:015:0161, що розташована на території Глобинської міської ради Кременчуцького (Глобинського) району Полтавської області, належить до земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - пасовища, що відповідно до норм Земельного кодексу України не може безоплатно передаватися у власність громадянам.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , що виданий 13.04.1998.

Рішенням тридцять шостої сесії сьомого скликання Куп`єватівської сільської ради Глобинського району Полтавської області від 15.10.2020 надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах сільської ради орієнтовною площею 2,00 га з цільовим призначенням згідно КВЦПЗ:01:03 - для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність та користування, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :00:015:0136.

ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства (КВЦПЗ - 01.03 - для ведення особистого селянського господарства).

31.01.2021 експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області надано висновок №391/82-21, яким погоджено проект щодо відведення у власність земельної ділянки позивачу.

09 вересня 2021 року на адресу Глобинської міської ради надійшла заява ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:015:0161, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Рішенням сімнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради №4490 від 07 жовтня 2021 року пунктом 1 затверджено гр. ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (сіножаті), кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинськї міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка надавалася за рахунок поділу земельної ділянки.

Пунктом 2 вищевказаного рішення сесії, відмовлено ОСОБА_1 у передачі безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 2,0000 га (сіножаті), кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинськї міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Пунктом 3 зазначеного рішення рекомендовано гр. ОСОБА_1 звернутися до сесії Глобинської міської ради для оформлення земельної ділянки загальною площею 2,0000 га (пасовища), кадастровий номер земельної ділянки :00:015:0161, у користування на умовах оренди відповідно до п. 1 ст. 34 Земельного кодексу України.

Вважаючи протиправним рішення щодо відмови у передачі земельної ділянки у власність, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин).

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 186 ЗК України проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною 8 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень частини 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Так, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

При цьому, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок, а рішення про затвердження проекту землеустрою є одночасно рішенням про передачу земельної ділянки у власність чи у користування. Для цього подається відповідне клопотання з погодженим проектом землеустрою та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № П/811/1123/16, від 27.10.2020 у справі № 480/313/19.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: на території Глобинськї міської ради Кременчуцького району Полтавської області затверджений Рішенням сімнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради №4490 від 07 жовтня 2021 року (пункт 1).

Проте, Рішення сімнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради №4490 від 07 жовтня 2021 року (пункт 2), в порушення частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України, містить рішення про відмову ОСОБА_1 у передачі такої земельної ділянки у власність.

Таким, чином судом встановлено, що відповідач протиправно при прийнятті рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки одночасно відмовив у передачі у власність такої земельної ділянки ОСОБА_1 .

Посилання відповідача про належність даної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, вид угідь - сіножаті не підтверджено належними та допустимими доказами на підтвердження створення на земельній ділянці з вказаним вище кадастровим номером, що перебуває у власності територіальної громади, громадських сіножатей і пасовища.

Проект землеустрою передбачає відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, а не для сінокосіння і випасання худоби, а тому суд критично оцінює доводи відповідача про правомірність оскаржуваного рішення з посиланням на частину 1 статті 34 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Окремо судом критично оцінюється і пропозиція відповідача стосовно необхідності звернення позивача із заявою про взяття такої земельної ділянки в оренду, оскільки за нормами законодавства, чинними на дату прийняття спірного рішення, у разі наміру здавати земельні ділянки комунальної власності в оренду відповідач мав здійснити заходи щодо організації аукціону/торгів з продажу права користування з подальшою їх передачею на найбільш вигідних для громади умовах в частині орендної плати. В той же час, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на передачу вказаної земельної ділянки в користування/оренду, зокрема не прийнято відповідного рішення щодо організації аукціону/торгів з продажу права користування.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті рішення сімнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради №4490 від 07 жовтня 2021 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано належних доказів на обґрунтування правомірності відмови в наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_1 .

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що в прохальній частині позову позивачем помилково зазначено спірне рішення "14 сесії 8 скликання Глобинської міської ради №3442 від 13.08.2021", в той час коли матеріалами справи, підтверджено, що рішення "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (сіножаті), кадастровий номер :00:015:0161,цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинськї міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка надавалася за рахунок поділу земельної ділянки, з метою передачі у власність", яким відмовлено у передачі у власність земельну ділянку" прийнято Глобинською міською радою на 18 сесії 8 скликання 07 жовтня 2021 року за №4490, що також підтверджує і відповідач у відзиві.

В даному випадку належнім способом захисту позивача у спірних відносинах є визнання протиправним та скасування пункту 2 Рішення 17 сесії 8 скликання Глобинської міської ради №4490 від 07.10.2021 "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (сіножаті), кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинськї міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка надавалася за рахунок поділу земельної ділянки, з метою передачі у власність", яким відмовлено у передачі у власність земельну ділянку, зобов`язавши Глобинську міську раду передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

До позовної заяви позивачем долучені також документи щодо витрат на правничу допомогу, оцінюючи які суд зазначає наступне.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, як визначено частиною дев`ятою статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" N 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

При визначенні відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність), а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

У справі "East/West Alliance Limited проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до наданих до позовної заяви документів ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано: ордер № 128247 від 01.11.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт наданих послуг правової допомоги від 01.11.2021, квитанція №б/н від 01.11.2021.

Відповідно до Акта наданих послуг правової допомоги від 01.11.2021 адвокатом Захаровим О.Ю. надані наступні послуги: зустріч та консультація з клієнтом щодо вивчення обсягу захисту прав в Полтавському окружному адміністративному суді - 150,00 грн; вивчення наявних доказів (проект землеустрою, рішення сесії, інформація на сайті Глобинської міської ради, кадастровій карті), вивчення і надання консультацій щодо способів захисту у суді - 150,00 грн; вивчення судової практики та позиції судів вищих інстанцій у цивільних справах аналогічної категорії справ з метою захисту прав ОСОБА_1 - 300,00 грн; підготовка позовної заяви до Полтавського окружного адміністративного суду - 1500,00 грн, 750,00 грн; виготовлення копій документів, направлення їх відповідачам та суду, як за відзивом так і за зустрічним позовом - 150,00 грн; всього - 3000,00 грн.

Суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до повернення позивачем суми коштів із критеріями, встановленими частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, виходить із того, що дана справа відноситься до незначної складності; розгляд справи проведено без участі сторін.

Суд враховує, що відповідач у відзиві заперечував щодо обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, вказуючи, що підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а тому не потребувала затрат часу та коштів, які заявлені представником позивача як витрати на правову допомогу. Вказував, що з цього предмету спору та мотивів, що приведені в адміністративному позові представником позивача, є аналогічні рішення, що спрощувало роботу адвоката при підготовці цього адміністративного позову.

Суд зауважує, що фактично перелік наведених у розрахунку дій адвоката охоплюється юридичною послугою із підготовки позовної заяви, при цьому послуги із виготовлення копій документів, направлення їх відповідачам та суду, як за відзивом так і за зустрічним позовом, не можуть включатися до правничих послуг у цій справі, оскільки матеріали справи не містять доказів направлення відповідачеві копій документів, в тому числі після відзиву відповідача, а зустрічний позов у цій справі не подавався.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним розміром правничих витрат у цій справі є 2400 грн, а тому дійшов висновку що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2400 грн.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (с. Лукашівка, Кременчуцького району, Полтавської області, 39034, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Центральна, буд. 285, м. Глобине, Кременчуцький район, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 22547673) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 Рішення сімнадцятої сесії восьмого скликання Глобинської міської ради Полтавської області "Про розгляд звернення гр. ОСОБА_1 про затвердження "Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га (сіножаті), кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, яка надавалася за рахунок поділу земельної ділянки, з метою передачі у власність", яким відмовлено у передачі у власність земельної ділянки.

Зобов`язати Глобинську міську раду Полтавської області передати у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :00:015:0161, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: на території Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинської міської ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2400,00 грн (дві тисячі чотириста гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко