Справа № 823/2003/17
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2003/17
21 червня 2022 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» про прийняття додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2021 за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» про стягнення заборгованості, -
У 2017 році управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області звернулося до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:
- стягнути з відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» на користь управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у сумі 33 970, 87 грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.01.2018 позов задоволено.

07.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області звернулося до суду першої інстанції із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 823/2003/17 щодо стягнення з відкритого відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» на користь управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у сумі 33 970, 87 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2021 заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою відкрите акціонерне товариство «Первомайський кар`єр «Граніт» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа відмовити.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2021 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 823/2003/17 відмовлено.

В подальшому, до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла заява приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» про прийняття додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2021 за заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» про стягнення заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно до положень ч.ч. 1-6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.

Приписи ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, в силу положень ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною сьомою цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження здійснення понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 24.12.2019 № 13, додаткову угоду № 1 від 25.12.2019 до договору про надання правничої допомоги № 13 від 24.12.2019, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 26-2 від 04.11.2021, копію рахунку-фактури № СФ-000027 від 04.11.2021, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 39 від 04.11.2021, копію договору про надання правничої допомоги від 28.09.2021 № 28/09-02, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 2 від 04.11.2021, копію рахунку № 02 від 04.11.2021.

Таким чином, розмір документально підтверджених витрат на правничу допомогу становить 6 000, 00 грн.

При цьому, колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».

Так, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, ціну позову, значення справи для позивача у порівнянні з розміром судових витрат, які він просить стягнути з відповідача, обсяг задоволених судом позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що справедливою та співмірною сумою, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу є 3 000, 00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000, 00 грн. та наявність підстав для часткового задоволення заяви приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» про ухвалення додаткової постанови.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 241, 242, 252, 325, 328-331 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» про прийняття додаткового судового рішення - задовольнити частково.

Ухвалити у справі за адміністративним позовом позовом управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до відкритого акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» про стягнення заборгованості - додаткову постанову наступного змісту:

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, код ЄДРПОУ - 21366538) за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного акціонерного товариства «Первомайський кар`єр «Граніт» (вул. Маршала Красовського, 8, м. Черкаси, 18016, код ЄДРПОУ - 00292356) понесені витрати на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000, 00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.