Справа № 932/3214/22
Суддя: Цитульський В. І.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/3214/22
Провадження №2а/932/121/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська,

у складі головуючого судді Цитульського В.І.

за участю секретаря судового засідання: Сусла А.О.

представника позивача: Куцугуб О.Ю.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Таджикістану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

21 червня 2022 року позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до громадянина Таджикістану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України.

Ухвалою судді від 21 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду з викликом учасників справи у судове засідання на 23 червня 2022 року о 15:10 год.

Стислий виклад позиції позивача.

Відповідач здійснив в`їзд на територію України у 2005 році та вже тривалий час перебуває на території без законних підстав, чим порушує законодавство України про правовий статус іноземців. До теперішнього часу ОСОБА_1 не намагався самостійно залишити територію України, продовжував на протязі довгого терміну (з 2009 року по 2019 рік включно) скоювати кримінальні правопорушення та суспільно небезпечні діяння на території України та, відповідно, існує ризик продовження скоєння кримінальних правопорушень на території України, відсутність документів, відсутність коштів, та наявність обґрунтованих підстав вважати, що він ухилитиметься від виконання рішень про його примусове видворення, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом про примусове видворення за межі України громадянина Таджикістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та викладені обставини, просила їх задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що процесуальні права, які вказані у підписаній ним пам`ятці він розуміє, правової допомоги не потребує, українську мову розуміє. Зазначив, що з рішенням позивача про примусове повернення до країни походження погоджується та бажає самостійно покинути територію України. Тому відсутня необхідність у його видворенні в судовому порядку.

Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Громадянин Таджикістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Душанбе, Республіка Таджикістан, прибув до України у 2005 році.

За доповідною запискою №1201.3.2/10647-22 від 03.06.2022, визначено, що в результаті перевірки за системою «АРКАН» встановлена відсутність відомостей про перетин державного кордону у напрямках в`їзд/виїзд в проміжок з 03.06.2017 року по 03.06.2022 рік.

З Характеристики, на засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої СВК № 21 відомо що Відповідач неодноразово судимий на території України, 16.04.2009 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч. 3, 185 ч.2, 70 КК України, Відповідача притягнуто до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців, 06.09.2009 року Відповідач був звільнений по ЗУ «Про амністію» з невідбутим строком 1 рік 9 місяців 18 днів.

20.03.2019 року до Тернівського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло звернення від начальника Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції А. В. Шульга, про скорочення строку тимчасового перебування на території України або прийняття рішення про примусове повернення за межі України із застосуванням заборони щодо подальшого в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства строком на три роки (копія звернення за вих..№ 48.6/2-2715 від 20.03.2019), в якому міститься інформація, що в ході проведення профілактичних заходів «Мігрант» 20.03.2018 року працівниками сектору превенції Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області було встановлено, що громадянин Таджикістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_1 без дозвільних документів проживання на території України. При перевірці документів, було встановлено що Відповідач мав тільки довідку про звільнення серії ДНП № 03357 про те що останній відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 30.01.2017 року по 25.10.2018 рік із дописом «Раніше судимий неодноразово».

Співробітниками Тернівського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, відносно ОСОБА_1 , було складено Довідку про особу від 20.03.2019 року, Протокол про адміністративне правопорушення ПР МДН 106111 від 20.03.2019 про те, що ОСОБА_1 мешкає на території України без документів на право проживання на території України, чим порушує ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 203 КУпАП, Постанову про накладання адміністративного стягнення ПН МДН 106111 від 20.03.2019 про порушення ч.1 ст. 203 КУпАП у розмірі мінімального адміністративного стягнення 1700 грн.

ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання звернутись до Посольства Таджикістану для отримання документів у найближчий час, про що складена ним відповідна розписка.

Однак в подальшому громадянина Таджикістану ОСОБА_1 було неодноразово засуджено вироками судів від 22 січня 2020 року, 17 червня 2020 року, останній раз 20 квітня 2021 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 358 ч.1, 358 ч.4, 70 ч.4, 72 ч.1 п1 КК України, строк відбування покарання за яким спливає 23.06.2022 р.

Відповідно до Характеристики на засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої СВК № 21, останній раніше судимий:

16.04.2009 року за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України;

11.09.2012 року за ст. 185 ч.3, ст.15 ч.3 КК України;

30.05.2013 року за ст. 185 ч.3, 70 ч. 4 КК України;

06.06.2014 року за ст. 185 ч.3, 70 ч.4 КК України;

30.08.2018 року за ст. 185 ч.2, ст.185 ч.1, ст. 70 КК України;

22.01.2020 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України;

17.06.2020 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України;

20.04.2021 року за ст. 358 ч.1, ст.358 ч. 4, ст. 70 ч.1, ст.72 ч.1 п.1 КК України;

В установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 25.04.2019 року.

В СВК № 21 знаходиться з 24.06.2021 року, за час відбування покарання характеризується негативно, має 2 стягнення, заохочень не має. На підприємстві установи не працевлаштований за власним бажанням (копія листа від СВК № 21 за вих.№ 21/5-4917 від 29.11.2021 разом із автобіографією, характеристикою, вироком суду від 20.04.2021 у справі № 214/3386/19 провадження 1-ки/214/223/21 та довідкою на засудженого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

23 червня 2022 року ОСОБА_1 було звільнено з Державної установи Солонянська виправна колонія № 21.

23 червня 2022 року відносно громадянина Таджикістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято рішення №6 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Таджикістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три місяці, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначаються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також міжнародними договорами.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України передбачені ст. 288 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з ч. 13 ст. 289КАС України умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

З наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі прийнятого адміністративним судом рішення застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Як роз`яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Висновки суду.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач рішення про примусове видворення ухвалене 23 червня 2022 року в добровільному порядку виконати не в змозі, оскільки його на підставі рішення суду примусово поміщено до ПТПІ з метою ідентифікації, документів посвідчуючих особу він не має, як і не має джерел доходу, власності та родинних зв`язків на території України, що свідчить про досить ймовірне ухилення відповідачем від виконання рішення про його видворення.

До того ж він вже тривалий час вчиняє кримінальні правопорушення, на шлях виправлення не став, характеризується негативно, має стягнення, заохочень не має, зазначене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про примусове видворення ОСОБА_1 за межі України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 26, ч. 3 ст. 29, ч. 1 ст. 30, ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст.ст. 2, 6-11, 72-78, 90, 139, 211, 241-246, 268-272, 288, 289, 371, 372 КАС України,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина Республіки Таджикістану ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України- задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Республіки Таджикістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.І. Цитульський