Справа № 156/157/22
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/157/22
Провадження № 2-а/156/10/22
Рядок статзвіту № 59
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2022 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Поромівської сільської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

в с т а н о в и в :

Представник позивача Свередюк Ю.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Адміністративної комісії Поромівської сільської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що постановою адміністративної комісії Поромівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 1 від 02 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

З зазначеною постановою не погоджується виходячи з наступного. Із протоколу про адміністративне правопорушення № 00104 від 11 січня 2022 року слідує, що ОСОБА_1 порушила п. п. 7.1.27 п. 7.1 Правил благоустрою населених пунктів та рішення Нововолинської міської ради від 21 грудня 2018 року № 128/9 «Про затвердження правил благоустрою території м. Нововолинська та смт. Благодатне», а саме, виконала добудову до бараку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , добудова була виконана без узгодження з балансоутримувачем та відділом архітектури та містобудування, що призвело до порушення ст. 152 КУпАП. Вважає, що постанова № 1 від 02 лютого 2022 року не відповідає вимогам ст. 280, 283 КУпАП. У ній не зазначено опис обставин встановлених під час розгляду справи, зокрема, не встановлено час та місце вчинення адміністративного правопорушення. У протоколі засідання не зазначено якими доказами підтверджується вина ОСОБА_1 , що є порушенням ст. 281 КУпАП. Також у протоколі не зазначено на якому саме об`єкті благоустрою вчинене адміністративне правопорушення, оскільки квартири та бараки не є об`єктами благоустрою міста. Проведення добудов, перепланувань, реконструкцій житлових приміщень не підпадає під поняття благоустрою, тому ОСОБА_1 правил благоустрою не порушила. До протоколу не долучено жодних технічних та інвентаризаційних документів на квартиру чи барак, не надано доказів, який був попередній стан квартири до нібито проведення добудови, не надано доказів чи потребувало проведення будівництва дозволу міської ради, так як відповідно до ст. 152 ЖК України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

На підставі викладеного просить, скасувати постанову № 1 від 02 лютого 2022 року про накладення адміністративного стягнення винесену адміністративною комісією Поромівської сільської ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. Також просить стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати за надану професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

16 лютого 2022 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.

15 березня 2022 зобов`язано Поромівську сільську раду надати матеріали адміністративної справи, за якими винесено постанову № 1 про накладення адміністративного стягнення від 02 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 152 КУпАП.

11 травня 2022 року зобов`язано Волинське обласне бюро технічної інвентаризації надати матеріали інвентаризаційної справи щодо домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_2 .

В попередньому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити та суду пояснила, що з 2011 року є власником квартири АДРЕСА_3 . У 2003 році її син перейшов на проживання у вказану квартиру та протягом 2004-2005 років здійснював ремонт у ній. Саме він у 2005 році змінив добудову з дерев`яної на цегляну, а у 2006 році захворів і не встиг оформити документів на добудову, у 2008 році син помер. Після його смерті ніяких ремонтів та добудов до будинку вона не здійснювала, а у 2011 році уклала договір купівлі-продажу вище вказаної квартири.

Також представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та суду пояснила, що ОСОБА_1 добудови до квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 не здійснювала. У протоколі про адміністративне правопорушення не вказано коли саме здійснено добудову, не встановлено час здійснення добудови та не зазначено, якими доказами підтверджується вина ОСОБА_1 . Стаття 152 КУпАП є банкетною та відсилає до іншої норми законодавства, а житлові будинки не є об`єктами благоустрою. Вважає, що позивач не вчиняла порушень, оскільки не порушувала норми ЗУ «Про благоустрій населених пунктів». Також невідомо чи сертифікований прилад, яким здійснювався замір добудови та немає його прив`язки до будинку.

Представник відповідача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити повністю та суду пояснила, що протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП складався на підставі доказів наданих муніципальною вартою виконавчого комітету Нововолинської міської ради у яких зазначено про незаконну добудову до квартири АДРЕСА_3 . Розглянувши надані докази встановлено, що ОСОБА_1 незаконно здійснила добудову. Строк притягнення її до адміністративної відповідальності рахували два місяці з моменту виявлення правопорушення. Дозволу на проведення добудови до приміщення позивачем отримано не було, тому вважає, що правопорушення наявне.

В судове засідання 23 червня 2022 року сторони не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Частиною 4 ст. 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 лютого 2022 року адміністративна комісія Поромівської сільської ради розглянувши протокол про адміністративне правопорушення від 11 січня 2022 року, який складено Управлінням муніципальної варти ВК Нововолинської МР встановила, що ОСОБА_1 порушила ст. 152 КУпАП, а саме, вчинила порушення Правил благоустрою території м. Нововолинська за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 30). Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала 03 лютого 2022 року.

Згідно протоколу № 0104 про адміністративне правопорушення Управління муніципальної варти виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 11 січня 2022 року, ОСОБА_1 виконала добудову до бараку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , добудова була виконана до квартири АДРЕСА_4 без узгодження з балансоутримувачем та відділу архітектури та містобудування, тим самим порушила п. 7.1.27, п. 7.1 Правил благоустрою територій м. Нововолинська та смт. Благодатного прийняті рішенням Нововолинської міської ради від 21 грудня 2018 року, що своїми діями призвело до порушення ст.152 КУпАП. З зазначеним протоколом ознайомлена ОСОБА_1 про що свідчить її підпис у протоколі.

Вважаючи зазначену постанову незаконною та протиправною, позивач звернулась до суду із позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази - не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови згідно з вимогами пункту 3 частини 1 статті 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП.

Згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту ст. 152 КпАП України вбачається, що сама по собі стаття не передбачає конкретних правил щодо державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, як ознак адміністративного порушення, що впливають на його кваліфікацію, а лише закріплює загальні ознаки правил поведінки, для встановлення ознак порушення яких, слід звертатись до положень інших нормативних актів, у яких сформульовані конкретні правила поведінки, що поширюються на визначене у цьому нормативно-правовому акті коло осіб та призначене для тривалого і неодноразового застосування, тобто є бланкетною нормою.

У рішенні Конституційного Суду України від 19.04.2000 у справі № 6-рп/2000, визначено, що основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний і конкретизований зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює правову норму більш конкретним змістом.

Крім того, аналіз положень ст.152 КУпАП дозволяє суду дійти до висновку, що вказане правопорушення за формою вини відноситься до умисних правопорушень.

Стаття 10 КУпАП передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 5 КУпАП встановлено, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 276 КУпАП адміністративними комісіями справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем проживання порушника.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язані з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і ін.

Крім того, за змістом ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Частинами 2, 4 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 6 КУпАП органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю, адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Справи про адміністративні правопорушення відповідно до пункту 1 частини першої статті 213 КУпАП розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Частина друга статті 218 КУпАП передбачає, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема статтею 152 цього Кодексу.

Отже, адміністративні комісії при виконавчих органах сільських рад мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за порушення правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до частини другої статті 5 КУпАП сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Згідно приписів Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» на об`єктах благоустрою забороняється: виконувати роботи без дозволу в разі, якщо обов`язковість його отримання передбачена законом; самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі тощо; вивозити і звалювати в не відведених для цього місцях відходи, траву, гілки, деревину, листя, сніг; складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання за межами будівельних майданчиків; самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо; встановлювати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження з відповідними органами Національної поліції; 7) влаштовувати стоянки суден, катерів, інших моторних плавучих засобів у межах територій пляжів; 8) випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях; 9) здійснювати ремонт, обслуговування та миття транспортних засобів, машин, механізмів у не відведених для цього місцях (крім випадків проведення негайного ремонту при аварійній зупинці).

Зі змісту оскаржуваної постанови не можливо встановити, які саме норми у сфері благоустрою позивачем порушено, адже зазначено лише про порушення таких, без зазначення конкретної норми нормативно-правового акту з номером та датою його прийняття, реєстрації, яким такі Правила затверджені. Тобто, всупереч положенням ст. 152 КУпАП, постанова не містить посилання на статтю нормативного акту, за порушення якого передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідач у постанові від 02 лютого 2022 року не вказав, яку саме норму правил благоустрою порушив позивач, що унеможливлює здійснення перевірки правильності кваліфікації дій позивача.

Відповідно до вимог закону, формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

За наведених обставин, оскільки в постанові про адміністративне правопорушення не зазначено конкретного пункту та підпункту нормативно-правового акту (конкретної заборони), який порушено особою, що має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП України, з урахуванням бланкетного характеру диспозиції ст.152 КУпАП України, посилання в постанові лише на те, що особою загалом порушено державні стандарти та вимоги у сфері благоустрою населених пунктів без вказання конкретного нормативно-правового акту, його конкретної норми яка регулює відповідне правило поведінки, свідчить про те, що постанова про адміністративне правопорушення складена з порушенням вимог ст.283 КУпАП України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 стала власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21 грудня 2011 року. (а.с. 12-17).

З метою об`єктивного розгляду справи, судом витребувано інвентаризаційну справу з КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 у якій міститься технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 та свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) від 15 вересня 1998 року, що знаходилася у власності попереднього власника - ОСОБА_2 , де відображено добудову веранди площею 4,8 кв.м. (аркуш інвентаризаційної справи 15-17).

Разом з тим, у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_3 виготовленому уже на ім`я ОСОБА_1 16 січня 2012 року зазначена вище вказана добудова аналогічних розмірів.

У зв`язку з тим, що станом на 15 вересня 1998 року у технічному паспорті на будинок АДРЕСА_5 зокрема щодо квартири АДРЕСА_4 наявна добудова до будинку, ще при попередньому власнику, суд критично оцінює покази представника відповідача щодо здійснення добудови саме позивачем ОСОБА_1 . Крім цього, суд звертає увагу, що розміри здійсненої добудови ні у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ні у протоколі про адміністративне правопорушення не відображені, що не дає змоги суду встановити чи дійсно збільшилась вона у розмірах порівняно з добудовою, що відображена у технічному паспорті ще на попереднього власника. Інформація про прилад, що зображений на фотокопіях у матеріалах справи про адміністративне правопорушення, як у постанові про адміністративне правопорушення так і у протоколі про адміністративне правопорушення відсутня, як і відсутня прив`язка цих фото щодо об`єкту будівництва.

Суб`єкт адміністративного правопорушення - це особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку суду в судовому засіданні відповідачем не доведено перед судом, що саме ОСОБА_1 здійснила добудову до квартири, яка знаходиться за вище вказаною адресою.

Відповідно до ч.1 ст.38 КУАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Однак у спірному випадку, як стверджує позивач будівництво вона не здійснювала, що не спростовано відповідачем. Ні у протоколі про адміністративне правопорушення, ні у постанові, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності не встановлено коли саме позивачкою проведено вище вказану добудову.

Таким чином, судом не здобуто доказів, які б свідчили, що саме ОСОБА_1 здійснила добудову до квартири АДРЕСА_3 та час вчинення правопорушення, а тому відсутні підстави для притягнення її до адміністративної відповідаольності за ст. 152 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 286 КАС України, які відповідають нормам ст. 293 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право серед іншого скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що прийняте рішення не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, а представником відповідача, всупереч положенням частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, заперечуючи проти позову, на засадах змагальності сторін та вимогах частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суду не доведено правомірність, законність та підставність оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що постанова адміністративної комісії Поромівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 1 від 02 лютого 2022 року прийнята неправомірно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 496,20 гривні, що підтверджується квитанцією ID № 9720-6947-3979-5173 від 11 лютого 2022 року та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., які підтверджені належними доказами квитанцією до прибуткового касового ордера № 7 від 11 лютого 2022 року, договором про надання правничої допомоги від 07 лютого 2022 року, то з бюджетних асигнувань Поромівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою у даній справі.

Керуючись ст.ст.2,3,5, 8,9,72, 77,78,139,241-246,250, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Поромівської сільської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову виконавчого комітету Поромівської сільської ради Володимир-Волинського (колишнього Іваничівського) району Волинської області № 1 від 02 лютого 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАПу виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Стягнути із бюджетних асигнувань Поромівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області на користь ОСОБА_1 понесені останньою судові витрати у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) та 4000 (чотири тисячі) грн. витрат за надану професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Іваничівський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_6 ;

Представник позивача: Свередюк Юлія Анатоліївна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ;

Відповідач: Адміністративна комісія Поромівської сільської ради, вул. Цекнтральна, 1 Б с. Поромів Володимир-Волинський район Волинська область.

Представник відповідача: Редько Анна Романівна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання с. Бужанка Володимир-Волинський район Волинська область.

Повний текст рішення складено 23 червня 2022 року.

Суддя М.О. Федечко