Справа № 140/4344/22
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4344/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулося з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. від 19.05.2022 ВП № 64552119 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі №140/11954/20 зобов`язано позивача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" з вересня 2018 року та на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.

20.05.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Трофимюком П.В. винесено постанову ВП № 64552119 про накладення штрафу, обґрунтовану тим, що боржником (позивачем) не вжито жодних заходів по отриманню (замовленню) заборгованих коштів для їх виплати стягувачу ОСОБА_1 та не повідомлено держаному виконавцю про заходи, які вживаються по зменшенню (погашенню) заборгованості, через що накладено штраф за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн.

Вказану постанову позивач оскаржив до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 по справі №140/5435/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Після повернення Верховним Судом касаційної скарги на зазначені вище рішення суду першої та апеляційної інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області 22 грудня 2021 року підготовлено та надіслано державному виконавцю інформацію щодо виконання рішення суду у справі №140/11954/20. При цьому, зазначено об`єктивні причини, які унеможливлюють в даний час повне виконання рішення суду, а саме відсутність бюджетних призначень на погашення заборгованості за рішеннями судів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету. Однак аргументи Головного управління, як боржника у виконавчому провадженні, державним виконавцем безпідставно не враховані.

Оскаржуваною постановою від 19.05.2022 ВП № 64552119 на Головне управління Пенсійного фонду України повторно накладено штраф у розмірі 10200,00 грн. за умисне невиконання рішення вищезазначеного рішення суду.

Позивач вважає постанову державного виконавця про накладення штрафу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що на час винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду без поважних причин.

Позивач вказує на те, що в ході виконавчого провадження №64552119, в рамках якого державним виконавцем винесена оскаржувана постанова про накладення на боржника, - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області штрафу за невиконання рішення суду, боржником неодноразово надано державному виконавцю інформацію про добровільне виконання рішення суду.

Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду прогнозовано буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, однак на даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджений.

Суми коштів, нараховані на виконання рішень судів, облікуються Головним управлінням Пенсійного фонду в області по мірі їх надходження до органів Пенсійного фонду. Виплата цих коштів буде здійснена після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Відтак, позивач вважає, що станом на 19 травня 2022 року у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду, а тому просить її скасувати.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується із твердженням позивача про вжиття всіх заходів для повного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі №140/11954/20, оскільки станом на 19.05.2022 від боржника на адресу державного виконавця не надходило жодних матеріалів стосовно виконання вищевказаного рішення суду або поважних причин його невиконання. Боржник не надав доказів про проведення дій для одержання з Держбюджету заборгованих ОСОБА_1 коштів. Крім того, постанова державного виконавця від 20.05.2021 ВП №64552119 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду залишена в силі судом першої та апеляційної інстанції, а касаційна скарга повернута скаржнику. До того ж, на адресу відділу надійшла заява стягувача, в якій вказано, що рішення суду боржником не виконано та прохання звернутися до правоохоронних органів щодо притягнення посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відповідальності відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову повністю.

В судове засідання 23.06.2022 учасники справи не прибули, при цьому представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області.

Частиною 3 статті 268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином відповідно до положень даної статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Як передбачено частиною четвертою статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, оскільки учасники справи в судове засідання 23.06.2022 не прибули, при цьому представник позивача подала суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, тому судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 по справі №140/11954/20 зобов`язано позивача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" з вересня 2018 року та на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду 20.11.2020 було видано виконавчий лист №2655/2020р., на підставі якого 18.02.2021 було відкрито виконавче провадження №64552119.

Листом №0300-0307-5/12204 від 15.03.2021 позивач повідомив державного виконавця про те, що за даним виконавчим документом рішення суду виконано, проведено перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" з вересня 2018 року та на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Перерахований розмір пенсії в сумі 6561,93 грн. виплачується з 01.12.2020. Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Виплата заборгованості за період з 01.09.2018 по 30.11.2020 в сумі 71817,08 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Судове рішення виконано в межах зобов`язань.

20.05.2021 відповідачем винесено постанову ВП № 64552119 про накладення штрафу, якою встановлено, що боржником (позивачем) не вжито жодних заходів по отриманню (замовленню) заборгованих коштів для їх виплати стягувачу ОСОБА_1 та не повідомлено держаного виконавцю про заходи, які вживаються по зменшенню (погашенню) заборгованості, у зв`язку з чим на підставі наведеного накладено на боржника штраф за невиконання рішення суду в розмірі 5100 грн.

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило дану постанову до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 по справі №140/5435/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 29.11.2021 у справі №140/5435/21 касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 повернуто скаржнику.

На вимогу державного виконавця відділу примусового виконання рішень Трофимюка П.В., винесену в межах виконавчого провадження №64552119 від 18.02.2021 Головне управління ПФУ у Волинській області повідомило листом від 22.12.2021 №0300-0504-8/53727 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про те, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі № 140/11954/20 від 17.02.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області Плужнікову О.П. проведено нарахування пенсії у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб" з вересня 2018 року та на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням раніше виплачених сум. Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Відповідно до пунктів 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Виплата заборгованості за період з 01.09.2018 по 30.11.2020 в сумі 71817,08 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Судове рішення виконано в межах покладених зобов`язань.

19.05.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюком П.В. винесено постанову ВП № 64552119 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України штрафу у розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення суду боржником без поважних причин.

Оскаржувана постанова обґрунтована тим, що на повторну вимогу державного виконавця від 13.12.2021 про надання інформації про заходи, які вживаються по зменшенню (погашенню) заборгованості ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України надано відповідь, зміст якої лише дублював попередню. Станом на 19.05.2022 від боржника на адресу відділу не надходило жодних матеріалів стосовно виконання вищевказаного рішення або поважних причин його невиконання. Постанова про накладення штрафу від 20.05.2021 в розмірі 5100,00 грн. була оскаржена в судовому порядку, але судом першої (30.06.2021) та апеляційної інстанцій (05.10.2021) залишена в силі (справа №140/5435/21), а касаційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишена ухвалою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 29.11.2021 повернута скаржнику. Крім того, на адресу відділу надійшла заява стягувача, в якій вказано, що рішення суду боржником не виконано та прохання звернутися до правоохоронних органів щодо притягнення посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до відповідальності відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України.

Не погоджуючись з даною постановою державного виконавця, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписів ст.129-1 Конституції суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст.18 наведеного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п.1, 16 ч.2 ст.18 згаданого Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Статтею 75 зазначеного Закону установлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч.4 ст.19 згаданого Закону).

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Обґрунтовуючи поважність причин невиконання рішення суду в повному обсязі, позивач наголошує на тому, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17.09.2020 у справі №140/11954/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років. Перерахований розмір пенсії становить 6561,93 грн. та виплачується з 01.12.2020. Виплата заборгованості за період з 01.09.2018 по 30.11.2020 у сумі 71817,08 грн. буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду прогнозовано буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2022 рік, який згідно із підпунктом 1-1 пункту 14 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, однак на даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджений. Суми коштів, нараховані на виконання рішень судів, обліковуються Головним управлінням Пенсійного фонду в області по мірі їх надходження до органів Пенсійного фонду. Виплата цих коштів буде здійснена після відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Як слідує з інформаційної довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 16.05.2022 №0300-05-7/18016, станом на 01.05.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надійшло 13637 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На виконання рішень судів проведені нарахування на загальну суму ,82 грн. Їх виплата буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету України

Тобто, позивач посилається на поважність причин невиконання рішення суду у повному обсязі відсутністю бюджетного фінансування на ці потреби.

Разом з тим, на момент винесення спірної постанови про накладення штрафу будь-які докази того, що вказана заборгованість включена до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою та буде виплачуватись в порядку черговості, визначеної датою надходження судового рішення до боржника (відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018р.), державному виконавцю зі сторони позивача не надавалися.

Також, в розглядуваній ситуації позивачем не надано доказів вжиття дієвих заходів для отримання в установленому порядку коштів для погашення заборгованості по виплаті пенсії перед стягувачем ОСОБА_1 , через що боржником допущено недобросовісне зволікання із виконання обов`язків по виконавчому провадженню.

Крім того, суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова від 19.05.2022 ВП №64552119 про накладення штрафу прийнята з урахуванням постанови державного виконавця від 20.05.2021 ВП №64552119 про накладення штрафу, яка залишена в силі під час її оскарження у судовому порядку, однак боржник повторно не надав належних доказів вжиття заходів для виконання рішення суду в повному обсязі, у зв`язку з чим державний виконавець накладав на позивача штраф у подвійному розмірі.

Отже, органу державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів зі сторони боржника для повного і своєчасного виконання рішення суду, так само, як і не надано доказів відсутності бюджетного фінансування на виконання рішення суду у виконавчому провадженні №64552119.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивач не вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати в повному обсязі перерахованої суми пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Покликання позивача за наведених обставин на відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення є помилковим, оскільки позивачем не вжито дій для своєчасного надходження коштів з бюджету для виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач є суб`єктом владних повноважень та суд відмовляє у задоволенні позову, тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про виконавче провадження", суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про скасування постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П.В. від 19 травня 2022 року ВП № 64552119 про накладення штрафу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Д. Ковальчук