Справа № 600/4189/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/4189/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Вепрюка М.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Ватаманюка Ю.М., представника відповідача Руснак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації про скасування наказу, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комісії з ліквідації Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації в особі Голови з комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації Цвентарної Наталії Борисівни про скасування наказу, визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Позивач просить суд:

- скасувати наказ №36-0С від 29.07.2021, яким ОСОБА_1 звільнено з 29.07.2021 з посади головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації у зв`язку із ліквідацією управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації (згідно пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України Про державну службу, пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України).

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації в особі голови комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, якою не працевлаштовано ОСОБА_1 як жінку, яка має дитину віком до трьох років;

- зобов`язати голову комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації вчинити певні дії, а саме обов`язково працевлаштувати ОСОБА_1 на рівносильну посаду, яку ОСОБА_1 займала до ліквідації управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду 50000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено про недотримання при звільненні позивача гарантій, передбачених статтю 184 Кодексу законів про працю України, щодо заборони звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років, без обов`язкового працевлаштування. Також зазначено про спричинену незаконним звільненням та не працевлаштуванням позивача моральну шкоду, оцінену у розмірі 50000 грн.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання.

10.11.2021 судом винесено ухвалу про зупинення провадження у цій справі до встановлення правонаступника.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.12.2021 допущено заміну відповідача у цій справі: Комісію з ліквідації Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації в особі Голови з комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації Цвентарної Наталії Борисівни на Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації. Провадження у справі поновлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою суду Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, у зв`язку з чим на виконання ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2021 дану справу було направлено до названого суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2022 апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації залишено без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.12.2021 без змін.

02.05.2022 справу направлено до Чернівецького окружного адміністративного суду.

11.05.2022 справа надійшла до Чернівецького окружного адміністративного суду та була передана судді.

В ході судового розгляду справи у судових засіданнях також приймались рішення про витребування у відповідача письмових доказів.

У судовому засіданні позивач та її представник, надавши пояснення щодо спірних відносин, заявлені позовні вимоги підтримали з підстав, які викладені у позові та відповіді на відзив. Просили суд позов задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на законність оскаржуваного звільнення та необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди. Крім цього, як і у поданому відзиві на позовну заяву, вказував про те, що Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації не є правонаступником ліквідованого Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом, в якому просила визнати бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації в особі начальника Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації протиправною, якою не працевлаштовано ОСОБА_1 , як жінку, яка має дитину віком до трьох років; зобов`язати голову Комісії з ліквідації Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації вчинити певні дії, а саме обов`язково працевлаштувати ОСОБА_1 .

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі №600/1456/21а адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації від 17.02.2021 № 7-ОС Про звільнення ОСОБА_1 про звільнення з 26.02.2021 ОСОБА_1 - головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, у зв`язку з ліквідацією управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 з 27.02.2021 на посаді головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації допущено до негайного виконання. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням, яке набрало законної сили, у адміністративній справі №600/1456/21а встановлені наступні обставини, які беруться до уваги судом при вирішенні даної справи.

З 27.05.2003 по 26.02.2021 позивач працювала в Управлінні праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації на різних посадах.

27.05.2003 позивач прийняла Присягу державного службовця.

06.06.2019 Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації видано наказ № 38-В, яким надано позивачу - головному спеціалісту відділу прийняття рішень щодо надання всіх видів соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку згідно ст. 179 КЗпП України з 06.06.2019 по 24.02.2022.

Згідно запису від 06.12.2019 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивач призначена на посаду головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації.

28.12.2020 Хотинською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 357-р Про персональне попередження заступників голови, керівника апарату та керівників структурних підрозділів, зі статусом юридичної особи публічного права районної державної адміністрації, пунктами 1 та 2 якого передбачено, персонально попередити заступників голови, керівника апарату та керівників структурних підрозділів, зі статусом юридичної особи публічного права районної державної адміністрації про наступне вивільнення пов`язане з реорганізацією районної державної адміністрації за списком та зобов`язати керівників структурних підрозділів районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права забезпечити у встановленому порядку виконання комплексу організаційно-кадрових заходів, пов`язаних з реорганізацією районної державної адміністрації та персонально попередити працівників про наступне вивільнення.

На виконання вказаного розпорядження, 29.12.2020 Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації видано наказ № 36-ОД Про персональне попередження працівників управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації пунктами 1 та 2 якого передбачено, персонально попередити працівників управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації про наступне вивільнення пов`язане з реорганізацією районної державної адміністрації та затверджено список ознайомлення працівників управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, посади яких підлягають вивільненню.

30.12.2020 позивача персонально повідомлено про заплановане вивільнення із займаної посади у зв`язку із реорганізацією РДА та її структурних підрозділів, про що свідчить підпис позивача у списку працівників управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, посади яких підлягають вивільненню.

30.12.2020 Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації направлено на адресу Хотинського районного центру зайнятості звітність за формою № 4-ПН інформація про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці.

05.01.2021 Хотинською районною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 1-р Про ліквідацію структурних підрозділів, зі статусом юридичної особи публічного права районної державної адміністрації, пунктами 1, 2, 3 та 8 якого, серед іншого, передбачено, припинити діяльність структурних підрозділів районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права шляхом ліквідації, зокрема, Управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації з чисельністю 26 штатних одиниць. Встановлено строк завершення процедури ліквідації структурних підрозділів районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права до 01.04.2021. Утворено комісії з ліквідації відповідних структурних підрозділів районної державної адміністрації та затверджено склад комісій. Зобов`язано керівників структурних підрозділів районної державної адміністрації зі статусом юридичної особи публічного права забезпечити у встановленому порядку виконання комплексу організаційно-кадрових заходів, пов`язаних з ліквідацією відповідної юридичної особи.

На виконання вказаного розпорядження, 05.01.2021 Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації видано наказ № 1-ОД Про персональне попередження працівників управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації пунктами 1 та 2 якого передбачено, персонально попередити працівників управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації про наступне вивільнення пов`язане з ліквідацією районної державної адміністрації та затверджено список ознайомлення працівників управлінням праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, посади яких підлягають вивільненню.

05.01.2021 начальником Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації ОСОБА_2 складено персональне попередження головному спеціалісту відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації ОСОБА_1 про заплановане вивільнення у зв`язку із ліквідацією управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, згідно якого попереджено позивача про вивільнення із займаної посади у зв`язку з ліквідацією районної державної адміністрації та її структурних підрозділів не раніше ніж за 30 календарних днів від дати персонального попередження.

05.01.2021 позивач одержала та ознайомилася з персональним попередженням, що підтверджується її особистим підписом.

11.01.2021 Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації направлено на адресу голів Хотинської, Клішковецької, Недобоївської та Рукшинської територіальних громад про необхідність працевлаштування 7 працівників управління, які підпадають під звільнення через ліквідацію установи і перебувають у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

16.01.2021 Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації направлено на адресу Хотинської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості листа з пропозицією працевлаштувати працівників управління, які знаходяться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ними трирічного та шестирічного віку та підлягають вивільненню у зв`язку з ліквідацією установи, в т.ч. позивача.

17.02.2021 Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації видано наказ № 7-ОС Про звільнення ОСОБА_1 , яким звільнено з 26.02.2021 позивача - головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, у зв`язку з ліквідацією управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації згідно п. 11 ч. 1 ст. 87 Закону України Про державну службу, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

За результатами розгляду звернення позивача від 04.03.2021, Управлінням праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації 18.03.2021 направлено на адресу позивача лист за вих. № 01-02-24-284, в якому роз`яснено положення ч. 3 ст. 184 КЗпП України та ст. 48 Закону України Про зайнятість населення.

У листі також повідомлено, що управлінням праці було здійснено всі передбачені законодавством заходи для працевлаштування працівників, що вивільняються, в т.ч. осіб, що перебувають у відпустці по догляду за дитиною. Зокрема, 30.12.2020 направлено інформацію до державної служби зайнятості про заплановане масове вивільнення працівників, а також 11.01.2021 звернення до місцевих територіальних громад з питанням про можливе працевлаштуванням працівників, що вивільняються.

Щодо надання позивачу роботи саме в управлінні праці, в листі повідомлено, що нажаль така можливість відсутня, оскільки відповідно до розпорядження Хотинської районної державної адміністрації від 05.01.2021 № 1-р припинено діяльність структурних підрозділів районної державної адміністрації, в т.ч.: Управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації шляхом ліквідації (без правонаступництва).

25.03.2021 голова ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації звернулася з клопотанням до управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації про повідомлення звільнених працівників управління про проведення конкурсу, в т.ч.: позивача.

26.03.2021 управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації направило на адресу позивача повідомлення про наявність станом на 25.03.2021 в Управлінні соціального захисту населення Дністровської РДА вакантних посад головних спеціалістів на віддалених робочих місцях, розташованих в м. Сокиряни, на які оголошено конкурс, та подання заяви на участь у ньому.

12.04.2021 управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації направило на адресу голови ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації листа, в якому повідомило, що заява на участь у конкурсі на наявні вакантні посади головних спеціалістів на віддалених робочих місцях, розташованих в м. Сокиряни, від позивача до управління не надходила.

08.04.2021 голова ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації звернулася з клопотанням до Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату щодо працевлаштування позивача.

12.04.2021 голова ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації в телефонному режимі запросила позивача на засідання ліквідаційної комісії щодо її працевлаштування, що підтверджується актом від 12.04.2021 №1/1.

Згідно протоколу засідання ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації від 13.04.2021 б/н, на засідання ліквідаційної комісії щодо працевлаштування позивача, остання не прибула. На засіданні комісії вирішено направити персональну пропозицію щодо працевлаштування позивача в ОКУ Хотинський психоневрологічний будинок-інтернат

13.04.2021 голова ліквідаційної комісії Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації направила на адресу позивача персональну пропозицію щодо працевлаштування позивача в ОКУ Хотинський психоневрологічний будинок-інтернат на наявну вакантну посаду бухгалтера.

Вказану персональну пропозицію отримано позивачем 14.04.2021.

Згідно інформації Хотинської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості від 23.04.2021, у зв`язку з пошуком роботи 08.04.2021 позивач звернулася до філії. 12.04.2021 позивачу надано статус безробітного згідно ст. 43 Закону України Про зайнятість населення.

Крім цього, в ході судового розгляду цієї справи судом на підставі наданих сторонами письмових доказів встановлено, що Управлінням соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації 16.02.2021 були надіслані листи Хотинській РДА та Управлінню праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації із переліком посад на відділених робочих місцях, які розташовані в м. Хотин, та прохання надати кандидатури працівників управління, які претендують на дані посади.

Листом від 16.02.2021 №01-02-24/181 Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації надало Управлінню соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації список осіб відповідно до поданого штатного розпису.

З указаного листа вбачається зазначення прізвищ, імен та по-батькові осіб та посад, на які ці особи претендують у відділах Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації.

Про ОСОБА_1 у листі від 16.02.2021 №01-02-24/181 не вказано.

Листом від 24.02.2021 №01-19/63 Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації просило Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації звільнити працівників названого Управління в порядку переведення до Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації.

У вказаному листі зазначено про 16-ть працівників Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації, в тому числі і про головних спеціалістів відділу управління персоналом та прийому громадян, тобто осіб, які займали посаду аналогічну тій, на якій перебувала ОСОБА_1 .

Про ОСОБА_1 у листі від 24.02.2021 №01-19/63 не вказано.

На підставі заяв від 01.03.2021 зазначені у листі від 24.02.2021 №01-19/63 працівники Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації були призначені на посади в Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації наказами від 01.03.2021.

Також з матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 року у справі №600/1456/21а, наказом Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації від 14.07.2021 №35-ОС «Про поновлення ОСОБА_1 » скасовано наказ від 17.02.2021 № 7-ОС Про звільнення ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації, продовживши відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ від 06.06.2019 №38-В) з 27.02.2021.

З наявних у справі Протоколів засідань комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації вбачається, що 14.07.2021 запропоновано ОСОБА_1 посади для подальшого її працевлаштування: бухгалтера Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату та головного бухгалтера ТОВ «Тривіум Пекеджинг Україна», від яких позивач відмовилася. В подальшому, 21.07.2021 та 27.07.2021 також проводились засідання комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації з питань виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 у справі №600/1456/21а та надання пропозицій ОСОБА_1 щодо її працевлаштування.

29.07.2021 на засіданні комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації з питання надання пропозицій щодо працевлаштування та звільнення ОСОБА_1 із займаної посади було вирішено у відповідності до п.1-1 ст.87 Закону України «Про державну службу» звільнити ОСОБА_1 із займаної посади головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації з 29.07.2021.

На підставі Протоколу засідання комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації від 29.07.2021 наказом Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації від 29.07.2021 №36-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено з 29.07.2021 ОСОБА_1 - головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації у зв`язку із ліквідацією управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації (згідно пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», пункту 1 статті 40 КЗпП України).

За таких обставин, не погоджуючись із названим наказом, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII у редакції на час виникнення спірних відносин).

Згідно приписів статті 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Пунктами 4, 6 та 7 частини першої статті 2 Закону №889-VIII визначено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону;

рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів;

суб`єкт призначення- державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Підстави для припинення державної служби передбачені статтею 83 Закону №889-VIII.

Відповідно до частини першої названої статті державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади"; 9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

Отже, однією з підстав для припинення державної служби є ініціатива суб`єкта призначення (стаття 87 Закону№889-VIII).

Так, згідно частини першої статті 87 Закону №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: 1) скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу; 1-1) ліквідація державного органу; 2) встановлення невідповідності державного службовця займаній посаді протягом строку випробування; 3) отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності; 4) вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Відповідно до частини третьої статті 87 Закону №889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Таким чином, однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу. При цьому законом встановлені і певні умови, дотримання яких зумовлює звільнення державного службовця на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, який і був застосований суб`єктом призначення у спірних відносинах, що вбачається з оскаржуваного наказу від 29.07.2021 №36-ОС.

Крім цього, оскільки в наказі про звільнення міститься посилання і на пункт 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, то суд звертає увагу, що згідно названої норми (у редакції на час прийняття оскаржуваного наказу) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Водночас відповідно до частини другої статті 40 Кодексу законів про працю України (у редакції на час прийняття оскаржуваного наказу) звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною четвертою статті 40 Кодексу законів про працю України (у редакції на час прийняття оскаржуваного наказу) передбачено, що особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус.

З обставин справи вбачається, що позивач перебувала на державній службі та була звільнена із займаної посади під час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У зв`язку з цим варто зазначити, що статтею 184 Кодексу законів про працю України передбачені гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей.

Так, згідно частини третьої статті 184 Кодексу законів про працю України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що вона чітко встановлює гарантію обмеження звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років, та передбачає можливість такого звільнення лише у випадку повної ліквідації підприємства й за умови обов`язкового працевлаштування.

Вказане узгоджується із висновками у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №826/26414/15, від 10.05.2019 у справі №826/26541/15, від 11.10.2019 у справі №821/73/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №759/19440/15-ц.

Крім цього, за змістом пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 Про практику розгляду судами трудових спорів звільнення жінок, які мають дітей віком до трьох років провадиться з обов`язковим працевлаштуванням (ч.3 ст.184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов`язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров`я).

Пунктом 17 названої Постанови передбачено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП України) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникам як із збереженням, так і без збереження заробітку.

Однак, як вбачається з обставин даної справи, позивача жінку, яка займала посаду державної служби та перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, було звільнено із займаної посади у зв`язку із ліквідацією державного органу без обов`язкового фактичного працевлаштування, при цьому без вжиття усіх можливих дій для її працевлаштування.

Викладене дає підстави суду для висновку про незаконність звільнення позивача із займаної посади державної служби, а тому оскаржуваний наказ від 29.07.2021 №36-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, надаючи оцінку діям суб`єкта призначення, за ініціативою якого незаконно звільнено позивача, суд звертає увагу на те, що згідно обставин цієї справи ОСОБА_1 не була повідомлена про можливість працевлаштування в Управлінні соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації як компетенційному правонаступнику Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації. Також суб`єктом призначення не вчинено жодних дій, спрямованих на працевлаштування ОСОБА_1 в Управлінні соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації на рівнозначну посаду державної служби.

Суд зауважує, що суб`єктом призначення у листі від 16.02.2021 №01-02-24/181 (на відміну від інших працівників Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації, в тому числі і тих, які займали посади головних спеціалістів відділу управління персоналом та прийому громадян, тобто осіб, які займали посаду аналогічну тій, на якій перебувала ОСОБА_1 ) необґрунтовано не зазначено про позивача як про особу, яка претендує на посади у відділах Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації, робочі місця яких розташовані в м. Хотині.

Не зазначено про ОСОБА_1 і в листі Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації від 24.02.2021 №01-19/63, в якому назване управління просило Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації звільнити своїх працівників в порядку переведення до Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації (в тому числі і тих, які займали посаду аналогічну посаді ОСОБА_1 ).

Наведене свідчить про невиконання суб`єктом призначення свого обов`язку щодо вжиття всіх можливих дій для працевлаштування позивача як жінки, яка має дитину віком до трьох років, при ліквідації державного органу.

Водночас враховуючи те, що позивач перебувала на державній службі, то, на переконання суду, суб`єкт призначення повинен був працевлаштувати її, передусім, на рівнозначній посаді державної служби. А тому, самі по собі пропозиції щодо працевлаштування ОСОБА_1 на посадах бухгалтера Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату та головного бухгалтера ТОВ «Тривіум Пекеджинг Україна», які не віднесені до посад державної служби, не свідчать про дотримання ним гарантій, передбачених частиною третьою статті 184 Кодексу законів про працю України.

До того ж, зміст наявного у справі листа ОКУ Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату від 17.08.2021 №151 свідчить про те, що посада бухгалтера була вакантна до 29.11.2021, оскільки особа, яка її займає, перебуває у декретній відпустці, а кандидат на цю посаду повинен був мати вищу освіту та стаж роботи на посаді бухгалтера не менше ніж три роки.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи та наголошувалось позивачем, що не було спростовано відповідачем, ОСОБА_1 не мала указаного необхідного стажу, а тому вона апріорі не могла бути працевлаштована на посаду бухгалтера Хотинського психоневрологічного будинку-інтернату.

Крім цього, згідно наявного у справі листа ТОВ «Тривіум Пекеджинг Україна» від 03.09.2021 №168 посада головного бухгалтера заповнена працівником з 20.07.2021, вакансії головного бухгалтера ТОВ «Тривіум Пекеджинг Україна» станом на 29.07.2021 не було.

Отже, станом на день оскаржуваного звільнення позивач не могла бути працевлаштована і на запропоновану їй суб`єктом призначення посаду головного бухгалтера ТОВ «Тривіум Пекеджинг Україна».

Таким чином, оскільки позивач відмовилася від запропонованої суб`єктом призначення роботи з поважних причин, то судом не визнається, що ним виконано обов`язок по працевлаштуванню жінки, яка має дитину віком до трьох років.

Також суд звертає увагу на те, що на засіданні комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації 29.07.2021 вказувалось про відсутність вакантних посад в Дністровській районній державній адміністрації.

Втім, з наданих відповідачем листа Дністровської районної державної адміністрації від 20.07.2021 №01-35/678 та витягу із сайту за 2021 рік про вакантні посади, які згідно змісту Протоколу №8 від 29.07.2021 бралися до уваги на засіданні комісії, вбачається відсутність інформації про закриття станом на 29.07.2021 однієї з вакансій головного спеціаліста Дністровської районної державної адміністрації. При цьому вбачається і те, що кінцевий термін подачі документів на вказану посаду був до 16.07.2021. Відтак, ця посада могла бути запропонована позивачу на засіданні комісії з ліквідації управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації 14.07.2021, на якому була присутня і ОСОБА_1 і, з-поміж інших, заступник голови Дністровської районної державної адміністрації Попов В.С., про що свідчить зміст Протоколу №5 від 14.07.2021.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи оскаржуваний позивачем індивідуальний правовий акт на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що такий прийнято з порушенням вимог законодавства, яке регулює спірні правовідносини; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття; упереджено та без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовано це рішення.

Отже, наявні правові підстави для визнання протиправними та скасування оскаржуваного наказу від 29.07.2021 №36-ОС. Тому, позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не працевлаштування ОСОБА_1 як жінку, яка має дитину віком до трьох років, та зобов`язання вчинити певні дії, а саме: обов`язково працевлаштувати ОСОБА_1 на рівносильну посаду, яку ОСОБА_1 займала до ліквідації управління праці та соціального захисту населення районної державної адміністрації, то варто зазначити про обрання позивачем у спірних відносинах неналежного способу захисту порушених трудових прав.

Приписами статей 9 та 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відтак, суд зазначає, що положеннями Закону України «Про державну службу» не врегульовано процедуру поновлення на посаді державного службовця в разі його незаконного звільнення. Водночас згідно частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи викладене та за обставин, встановлених у цій справі, коли поновити позивача на посаді, з якої її незаконно звільнили і якої (формально) вже немає, неможливо, то, на думку суду, належним способом захисту порушеного права може бути поновлення на державній службі на посаді, рівнозначній тій, з якої її звільнили, і яка існує у відповідача - Управлінні соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду у постановах від 28 лютого 2019 року у справі №817/860/16, від 28 лютого 2018 року у справі №817/280/16 з подібних правовідносин.

На переконання суду, саме такий спосіб захисту порушених прав позивача відповідає об`єкту порушеного права й у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, днем звільнення вважається останній день роботи.

З оскаржуваного наказу від 29.07.2021 №36-ОС вбачається, що позивача звільнено з 29.07.2021, тобто останнім днем роботи було 29.07.2021.

Таким чином, позивач підлягає поновленню на державній службі на посаді, рівнозначній до незаконного звільнення, з 30.07.2021.

З огляду на не пред`явлення позивачем вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також враховуючи перебування ОСОБА_1 на час виникнення спірних відносин у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, судом не вирішується питання стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке.

Відповідно до частин другої та третьої статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

За загальними підставами деліктної відповідальності, а також згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди правовою підставою відповідальності за завдану шкоду є правопорушення, складовими елементами якого є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому відсутність хоча б однієї складової виключає можливість відшкодування шкоди.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю вони заподіяні), в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Пунктом 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

За змістом частини першої статті 73 і частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак у ході судового розгляду справи позивач не надала суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між оскаржуваними рішенням і бездіяльністю та завданням її моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань, хвилювань тощо).

Додані до позову виписки лікаря невролога від 17.03.2021, 20.04.2021 та витяг з історії хвороби №2734/411 суд оцінює критично. В них не зазначено про те, що наявні у ОСОБА_1 захворювання пов`язані безпосередньо із її звільненням з державної служби. До того ж, ці виписки та витяг винесені задовго до оскаржуваного у цій справі наказу про звільнення від 29.07.2021.

Необґрунтовано позивачем і заявлений розмір моральної шкоди 50000 грн.

Враховуючи наведені положення та беручи до уваги те, що позивачем не доведено, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, наявність вини заподіювача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Сам лише факт наявності порушених прав, за захистом яких позивач звернулась до суду з цим позовом, не може слугувати виключною та безумовною підставою для стягнення моральної шкоди.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довела незаконність звільнення з посади державної служби.

Натомість доводи відповідача є безпідставними й необґрунтованими, вони не спростовують доводів позову й не свідчать про законність оскаржуваного наказу.

Згідно пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тому, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

Оскільки позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, за які позивачем було сплачено судовий збір, задоволенню не підлягають, то, враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації від 29 липня 2021 року №36-ОС «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити на державну службу ОСОБА_1 на посаду, рівнозначну посаді головного спеціаліста відділу управління персоналом та прийому громадян Управління праці та соціального захисту населення Хотинської районної державної адміністрації, з 30 липня 2021 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення в частині поновлення на посаді допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 24 червня 2022 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відповідач - Управління соціального захисту населення Дністровської районної державної адміністрації (60100, Чернівецька область, Дністровський район, смт. Кельменці, пл. Центральна, 4, ).

Суддя О.П. Лелюк