Справа № 334/7989/21
Суддя: Добрєв М. В.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.06.2022
Справа № 334/7989/21
Провадження № 2-а/334/15/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Добрєва М.В., за участю секретаря Саламаха С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Головного управління поліції в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції Головного управління поліції в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив, що постановою № ЕАОО4800675 від 21.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором поліції УПП в Запорізькій області, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехрестя.

21.09.2021 рок, керуючи транспортним засобом CHEVROLET BOLT EV, державний номер НОМЕР_1 , позивач рухався по вул.Іванова з боку вул.Кругова до вул.Моторобудівників в м.Запоріжжі. Наблизившись до перехрестя вул.Іванова з вул.Моторобудівників, позивач виїхав на ділянку з круговим рухом, здійснив поворот ліворуч з вул.Іванова на вул.Іванова з подальшим виїздом на вул.Моторобудівників, зазначене перехрестя є регульованим світлофором. Керуючись зеленим світлом світлофору, вихав на перехрещення доріг і продовжив рух з метою його звільнення, у цей час на світлофорі увімкнувся жовтий сигнал, що забороняє рух. Продовжуючи рух через перехрещення, позивач вказує, що він керувався п.16.8 ДПР України, згідно якого водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сингалів світлофора на виїзді. Надалі він продовжив рух по вул.Моторобудівників і в районі зупинки трамваю вул.Іванова напроти квіткового ринку, був зупинений патрульними поліції, які пояснили, що він порушив вимоги сигналів світлофору. На місці від отримання постанови позивач відмовився, але поштового відправлення з вимогою про сплату штрафу він не отримував, про наявність штрафу він дізнався на інтернет сайті «ДІЯ».

Вважає постанову протиправною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення. Позивач просив поновити строк оскарження дій суб`єкта владних повноважень, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАОО4800675 від 21.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Від представника позивача адвоката Смола І.В. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду не з`явився, відзив на позов не надав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням. З огляду на що його неявка не може бути визнана такою, що вчинена з поважних причин.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Оскільки відповідач не довів правомірність своїх дій, суд не може пересвідчитися у підставах притягнення позивача до відповідальності за порушення ПДР України..

Також, за відсутності належних доказів, суд позбавлений можливості перевірити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Тому, зважаючи на приписи ч. 2 ст. 77 КАС України, якою встановлюється обов`язок суб`єкта владних повноважень у доказуванні правомірності прийнятого рішення, суд дійшов висновку, що відповідач не довів відповідними доказами правомірність винесеної постанови, зокрема, її відповідності як нормам процесуального, так і матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Головного управління поліції в Запорізькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАОО4800675 від 21.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.