Справа № 496/456/22
Суддя: Пасечник М. Л.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/456/22
Провадження № 2-а/496/24/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Піщанської А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000776, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., за те, що 29.10.21 року о 23 год. 41 хв. за адресою М-12, км 208+505, Хмельницької області, при проходженні системи автоматичної фіксації габаритно-вагового контролю на транспортному засобі DAF XF 105.460., державний номер НОМЕР_1 за допомогою технічного засобу Q-FREE HI TRAC TMU4WIM, 10028 зафіксовано порушення, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 5,8 % відсотків (7,043 тон), за яке передбачена відповідальність ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

В обґрунтування адміністративного позову посилається на те, що з винесеною постановою серії ВМ №00000776 від 01.11.2021 року не погоджується, оскільки викладені в ней обставини не відповідають дійсності, постанова складена з порушеннями вимог, встановлених КУпАП та Інструкції з оформлення уловної ними посадовими особами Державної служби України на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом інфраструктури України від 27.09.2021 року №512. Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м; (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т., на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або 'фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням навісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення. Крім того, спірна постанова не відповідає вимогам Інструкції, оскільки не містить марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, повної маси транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями трансфертного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне вантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількості коліс) на вісі.

Таким чином, відповідач під час складання постанови, діяв не на підставі та не у спосіб, шо передбачений чинним законодавством України.

Крім того, відповідно до заяви про поновлення строку звернення до суду, просить поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000776 від 01.11.2021 року.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Топунової А.М. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними в матеріалах справи документами.

Від представника Державної служби з безпеки на транспорті - адвоката Сідорова Д.Д. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначив, що позивачем пропущений строк на подання позовної заяви про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки постанову отримано позивачем 12.11.2021 року, подано позовну заяву 29.12.2021 року отже через 47 днів після отримання оскаржуваної постанови та початку відліку для нього процесуального строку на звернення до суду.

Крім того, з фотографій транспортного засобу, зроблених автоматичним пунктом під час фіксації вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, не вбачається, що позивачем належним чином здійснено перевезення подільного (рідкого) вантажу у контейнері, який би мав єдину нумерацію та маркування.

Результати зважування засвідчують нерівномірність розподілу завантаження вантажу по транспортному обладнанню, що унеможливлюється при виконанні перевезень в контейнерах.

Отже, позивачем не доведено, що вантаж перевозився в контейнері, для того, щоб застосувати вагові параметри встановлені Правилами дорожнього руху для контейнерів.

Відтак, з вищезазначених норм чинного законодавства можна дійти висновку, що п.22.5 ПДР повна маса для контейнеровозів 44 т встановлена, в разі здійснення перевезення в контейнерах, що не підтверджено в даному конкретному випадку. Таким чином, Позивач здійснював вантажні перевезення спеціалізованим вантажним сідловим тягачем з напівпричепом-контейнеровозом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса для транспортного засобу мусила дорівнювати 40 т. Крім того, товарна -транспортна накладна в будь-якому випадку не може слугувати доказом фактичної маси вантажу.

Як вбачається з відомостей, якими керувався інспектор при складенні оскаржуваної постанови серії ВМ № 00000776, порушення стосуються саме нормативних вагових параметрів в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, а саме загальної маси транспортного засобу на 7,043 тон (47043 кг. замість дозволених 40000 кг.).

Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно- вагового контролю, сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, яка використовувалась відповідачем при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В подальшому, така інформація від автоматичних пунктів була передана до системи у вигляді метаданих, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями.

Надалі відбулося автоматизоване формування проекту постанов про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Таким чином, у постанові про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Таке перевищення нормативних параметрів зазначених п.22.5 Правил дорожнього руху було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги.

Відсоткове значення перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм щодо загальної маси транспортного засобу було отримано з врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, яка складає 10% відсоткової похибки, як передбачено ДСТУ OIML R134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT).

Таким чином, постанова ВМ №00000776 від 01.11.2021 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП як Законом України та п.17 Порядку №1174, а отже, зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

29.10.2021 о 23 годині 41 хвилин за адресою М-12, км. 208+505, Хмельницька обл. зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого (Позивач) допустила рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 5,8% (7,043 тон).

За результатами фіксації в автоматичному режимі адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті винесено постанову серії ВМ №00000776 від 01.11.2021, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Приписами ч.2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі,протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд приймає до уваги, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із її заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного процесу та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Судом встановлено, що підставою для звернення до суду із даним позовом є незгода позивача ОСОБА_1 із діями інспектора відповідача, які виразились у складанні 01.11.2021 року постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000776, якою ОСОБА_1 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Приймаючи до уваги зміст заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що для вирішення питання про наявність або відсутність пропуску строку звернення до суду із даним позовом необхідно встановити факт, коли позивачу стало відомо про існування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Статтею 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

З матеріалів справи встановлено, що спірну постанову було отримано позивачем засобом поштового зв`язку 09.11.2021 року, 15.11.2021 року подана скарга до Державної служби з безпеки на транспорті, 23.11.2021 року надана відповідь на скаргу №7704/3.5/15-21.

Обґрунтовуючи пропуск строку для звернення до суду адвокат позивача зазначає про відсутність у ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу документів на перевезення вантажу, які б доводили, що дане перевезення здійснювалось з дотриманням п. 22.5 ПДР.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що представником позивача не наведено належних та об`єктивних підстав пропуску процесуального строку, що могли б вважатись поважними для поновлення судом пропущеного процесуального строку для подання позовної заяви.

Частиною 3 ст. 291 КУпАП встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Також, згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду у справі №2-5256/11 від 18.06.2021 року (https://revestr.court.gov.ua/Review/978079511. що підлягає врахуванню судами при виборі та застосуванні норм права у спірних правовідносинах, встановлюємо наступне: «Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обгрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь- які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.»

Таким чином, пропуск позивачем строку, встановленого ч.1 ст. 289 КУпАП на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, повинен бути поновлений судом лише у випадку, якщо обставини його пропуску є поважними, об`єктивними, непереборними, не залежними від волі та поведінки позивача обставин, а отже, причини для пропуску такого строку повинні бути поважними та належним чином визначеними у судовому рішенні про поновлення такого строку.

Враховуючи вимоги ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Топунової А.М. не доведено, що строк звернення до суду пропущено позивачем з поважних причин.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано поза межами строку звернення до суду за захистом свого порушеного права і при цьому, судом не встановлено та матеріали справи не містять, будь-яких доказів щодо поважності причин пропуску цього строку, які об`єктивно та істотно перешкоджали зверненню до суду, і не залежали від волевиявлення позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи все вищевикладене та те, що позивачем ОСОБА_1 пропущено, встановлений Законом строк звернення до суду з даним позовом та останнім не доведено, що причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом є поважними, суд дійшов висновку про неможливість розгляду даної справи по суті та вважає за необхідне залишити даний адміністративний позов без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-76, 122, 123, 194, 229, 243, 248, 286, 294, 295 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Топунової А.М. про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місце знаходження юридичної особи) на території України - залишити без розгляду.

Ухвала виготовлена та підписана 24.06.2022 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області продовж п`ятнадцяти днів з дня виготовлення та підписання.

Суддя М.Л. Пасечник