Справа № 420/22834/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «АЛЬФА ЛЮКС» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС в Одеській області, у якому просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації:

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319809/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 319 від 08.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319810/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 454 від 12.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319811/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 199 від 06.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319812/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 145 від 05.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319813/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 92 від 04.10.2021).

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні датою їх первинної реєстрації: № 319 від 08.10.2021, № 454 від 12.10.2021, № 199 від 06.10.2021, № 145 від 05.10.2021, № 92 від 04.10.2021, - складені ПП «АЛЬФА ЛЮКС» на ТОВ «КАРТІС БІЛДІНГ»;

стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь ПП «АЛЬФА ЛЮКС» судові витрати у розмірі 27 350,00 гривень;

встановити судовий контроль за виконанням рішення Державною податковою службою України та Головним управлінням Державної податкової служби в Одеській області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив про те, що ПП «АЛЬФА ЛЮКС» є платником податку на додану вартість, здійснює господарську діяльність за напрямком вантажний автомобільний транспорт (49.41), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (52.29), ін., а також надає послуги перевезення вантажів; має у своєму штаті 9 водіїв та орендує вантажні транспортні засоби.

Таким чином позивач стверджує про наявність правових підстав та матеріально-технічних можливостей для надання послуг з перевезення вантажів.

Як вказує позивач, в рамках господарської діяльності на підставі Договору № 321 на надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 01 червня 2021 року, укладеного між ПП «АЛЬФА ЛЮКС» та ТОВ «КАРТІС БІЛДІНГ», підприємством надано ряд послуг, що зафіксовані в Актах наданих послуг № 13873 від 04 жовтня 2021 року, № 13790 від 05 жовтня 2021 року, № 13829 від 06 жовтня 2021 року, № 13862 від 08 жовтня 2021 року, № 13914 від 12 жовтня 2021 року.

Надані послуги було сплачено ТОВ «КАРТІС БІЛДНГ» в повному обсязі, в період з 22 по 25 жовтня 2021 року, що підтверджено випискою з рахунку Позивача від 28.10.2021 року.

Позивачем було складено за першою подією (надання послуги) відповідні податкові накладні та надіслано їх на реєстрацію, однак на підставі п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операції реєстрація всіх податкових накладних була зупинена та запропоновано надати пояснення та копії документів.

З метою реєстрації цих податкових накладних, Позивач подав до податкового органу Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено № 9 від 28.10.2021 щодо податкових накладних № 92, № 145, № 199, № 319, № 454.

Однак, як зазначає позивач, контролюючим органом це Повідомлення та додані до нього документи залишені поза увагою та не були досліджені належним чином. Податковим органом було прийнято рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, що було мотивовано (згідно відмітки у формі Рішення) - ненаданням платником податків копій документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, в тому зокрема рахунків-фактури/інвойсів тощо.

Не погоджуючись з рішеннями контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, позивач зазначає, що всі оскаржені рішення дублюють положення про те, що платником податку не було надано копії первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг зберігання і транспортування навантаження розвантаження продукції складських документів (інвентаризаційні описи) в тому числі рахунків-фактури/інвойсів актів приймання-передачі товарів (робіт послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки накладних. При цьому, у самих Рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних (в будь-якому із наданих) відсутнє підкреслення який саме документ не подано, хоча сама форма рішенця про відмову в реєстрації податкових накладних передбачає обов`язок контролюючого орган конкретизувати, що саме не було подано.

Вказані обставини, на переконання позивача, зумовили прийняття відповідачем невмотивованих та незаконних рішень, чим порушено права та інтереси позивача як добросовісного платника податку.

Позивач вважає, що контролюючим органом при прийнятті оскаржених рішень допущено порушення принципів правової визначеності та презумпції правомірності дій платника податку.

Щодо позовних вимог до Державної податкової служби України позивач зазначив, що протиправність оскаржених рішень та їх скасування у судовому порядку є підставою для реєстрації податкових накладених, за якими вони винесені. Оскільки Головне управління ДПС в Одеській області не є самостійним розпорядником Єдиного реєстру податкових накладних, то вимоги в частині зобов`язання зареєструвати податкові накладні заявлені до Державної податкової служби України.

Також позивач у позові просить встановити судовий контроль за виконання рішення, посилаючись на те, що відповідачі зволікають з виконанням судових рішень та тривалий час не реєструють податкові накладні.

Окрім того позивачем заявлені вимоги щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь ПП «АЛЬФА ЛЮКС» судових витрат зі сплати судового збору та на правничу допомогу.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

09 грудня 2021 року до суду засобами електронного зв`язку від представника Державної податкової служби України та Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 89-130).

15 грудня 2021 року представником позивача через канцелярію суду подано відповідь на відзив (а.с. 131-137).

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено шістдесятиденний строк проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 420/22834/21 та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позиція відповідачів

Відповідно до відзиву, відповідачі Державна податкова служба України та Головне управління ДПС в Одеській області позов не визнають, з позовними вимогами не погоджуються, з огляду на наступне.

Так, у відзиві, з посиланням на п.201.10 ст. 201 ПК України, відповідачі зазначають, що якщо надіслані податкові накладні / розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

У свою чергу, відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, серед іншого, щодо наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Відповідно до фактичних обставин справи, відповідачами зазначено, що ПП «Альфа Люкс» засобами електронного зв`язку направило на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні № 319 від 08.10.2021 року, № 454 від 12.10.2021 року, № 199 від 06.10.2021 року, № 145 від 05.10.2021 року, № 92 від 04.10.2021 року, виписані на адресу ТОВ «Картіс Білдінг», .

Відповідно до квитанцій документи доставлено до ДПС України, документи прийнято, реєстрація зупинена.

Дані податкові накладні були зупинені на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України у зв`язку із тим, що коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.19, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Також, ПП «Альфа Люкс» було запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПК для розгляду питання прийняття рішення щодо реєстрації/відмови в реєстрації податкових накладних.

На виконання п. 11 Порядків №1165 позивачем було подано до контролюючого органу Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної, реєстрацію якої зупинено, від 28.10.2021 року № 9 до якого було додано 9 документів.

Проте, як стверджує відповідач, на підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій позивачем не було надано жодного бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо Плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у ПН позивача (наявність ділової мети)).

На підставі викладеного, Комісією з питань зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області були прийняті рішення про відмову у реєстрації податкових накладних № 3319809/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 319 від 08.10.2021), № 3319810/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 454 від 12.10.2021), № 3319811/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 199 від 06.10.2021), № 3319812/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 145 від 05.10.2021) № 3319813/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 92 від 04.10.2021). Підставою їх прийняття стало те, що позивачем не подано документи, передбачені п.5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Щодо стосується вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні, відповідачі наголосили на їх передчасності.

Також у відзиві на позовну заяву відповідачі заперечували щодо встановлення судового контролю, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що ДПС України буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб.

Інші заяви по суті справи та додаткові докази

У відповіді на відзив представник позивача апелював аргументам відповідачів у відзиві стосовного неподання платником податків документів бухгалтерського обліку в рамках надання Пояснень щодо відмови у реєстрації податкових накладних.

Як зазначив позивач, чинне законодавство чітко відмежовує поняття первинних документів та даних бухгалтерського обліку. Так відповідно до ст. 1 Закону «Про бухоблік...» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Тобто, чинне законодавство не містить обов`язкової умови надання регістрів бухгалтерського обліку (крім складського), оскільки вони не можуть бути самостійним підтвердженням господарської операції.

При цьому, позивач зауважив, що оскаржені рішення не містять вказівки про те, що позивач повинен надати копії документів бухгалтерського обліку.

Натомість позивач вважає, що ним надані усі наявні документи, що свідчать про реальність господарської операції. У свою чергу, податковий орган не лише не конкретизував, які з наявних документів достатні для встановлення реальності господарської операції, але й фактично, поданням відзиву на позовну заяву з аргументацією необхідності надання документів бухгалтерського обліку, що не передбачено чинним законодавством Україна, прямо порушує принцип верховенства права.

Також позивач наполягав на встановленні судового контролю за виконанням рішення, посилаючись на те, що відповідачі зволікають з виконанням судових рішень та тривалий час не реєструють податкові накладні.

Вказані заяви по суті справи та додаткові докази залучені до матерів справи та прийняті судом до розгляду.

Інші заяви по суті справи сторонами не надавались, клопотання та додаткові докази не надходили.

У судовому засіданні 24 січня 2022 року, призначеному для розгляду справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представники відповідачів до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомлені.

У судове засідання, призначене на 15 лютого 2022 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином та своєчасно.

Представник позивача надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с. 150).

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлені наступні обставини та факти.

Позивач приватне підприємство «АЛЬФА ЛЮКС», , зареєстрований у якості юридичної особи, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.10.2010, номер запису: 0040293 (а.с. 21-23).

Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 65058, м. Одеса, Французький бульвар, 22, корп. 2, офіс 3.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням.

Видами діяльності підприємства є також 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Приватне підприємство «АЛЬФА ЛЮКС» є платником податку на додану вартість.

На підставі нотаріально посвідчених Договорів найму від 14 січня 2021 року та від 07 жовтня 2020 року, Договору оренди транспортних засобів від 23 червня 2021 року ПП «АЛЬФА ЛЮКС» орендовані вантажні транспортні засоби (а.с.с 27-33).

Про вказані транспортні засоби, як об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться господарська діяльність, ПП «АЛЬФА ЛЮКС» повідомило контролюючий орган за формою №20-ОПП (а.с. 36-37).

Згідно штатного розпису на 2021 рік, затвердженого наказом директора ПП «АЛЬФА ЛЮКС» від 06 жовтня 2021 року №25/Ш, у штаті підприємства обліковується дев`ять водіїв автотранспортних засобів (а.с. 34). Табель обліку робочого часу (а.с. 39-41).

01 червня 2021 року між ПП «АЛЬФА ЛЮКС» (Перевізник) та ТОВ «КАРТІС БІЛДІНГ» (Замовник) укладений Договір №321 на надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом (а.с. 20).

За умовами вказаного Договору, Перевізник надає Замовникові автопослуги автомобілями відповідно до умов даного Договору, а також виділяє Замовникові необхідний автотранспорт із водієм.

У межах виконання вказаного господарського договору, сторонами Договору №321 від 01 червня 2021 року підписані акти надання послуг (доставка) № 13873 від 04 жовтня 2021 року, № 13790 від 05 жовтня 2021 року, № 13829 від 06 жовтня 2021 року, № 13862 від 08 жовтня 2021 року, № 13914 від 12 жовтня 2021 року (а.с. 25-26), а постачальником цих послуг - ПП «АЛЬФА ЛЮКС» виставлені покупцю послуг - ТОВ «КАРТІС БІЛДНГ» рахунки на оплату №8113 від 04 жовтня 2021 року, №7978 від 05 жовтня 2021 року, №8046 від 06 жовтня 2021 року, №8084 від 08 жовтня 2021 року, №8241 від 12 жовтня 2021 року (а.с. 24-25).

Згідно виписки по рахунку ПП «АЛЬФА ЛЮКС», за надані послуги по вказаним рахункам ТОВ «КАРТІС БІЛДНГ» було сплачено в період з 22 по 25 жовтня 2021 року (а.с. 65-67).

На виконання вимог п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України ПП «АЛЬФА ЛЮКС», як постачальником послуг, складені на користь покупця послуг ТОВ «КАРТІС БІЛДНГ» податкові накладні (а.с. 9-14), а саме:

№ 92 від 04 жовтня 2021 року;

№ 145 від 05 жовтня 2021 року;

№ 199 від 06 жовтня 2021 року;

№ 319 від 08 жовтня 2021 року;

№ 454 від 12 жовтня 2021 року.

27 жовтня 2021 року ПП «АЛЬФА ЛЮКС» направлено вказані податкові накладні на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з отриманими квитанціями, податкові накладні прийняті, однак їх реєстрація зупинена відповідно до п.201.16 ст. 201 Податкового кодексу України.

Підстава зупинення: Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.19, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних(а.с. 9-14).

З метою подальшої реєстрації вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивач до контролюючого органу направив Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 28.10.2021 року №9, де в графі «Пояснення» зазначено таке: «ПП «Альфа Люкс» та ТОВ «Картіс Білдінг» заключили Договір про надання послуг №321 від 01.06.2021р. ПН виписані по першій події надання виконаних послуг по перевезенню (акти додаються). КАРТІС БІЛДІНГ було оплачено послуги згідно банківської виписки (додається). ПП «АЛЬФА ЛЮКС» має в наявності транспортні засоби та штат водіїв (договори оренди та штатний розпис додаються). Надаємо підтверджуючі документи щодо операцій, які були здійснені в межах господарської діяльності.» (а.с. 15, 96-97).

До повідомлення позивачем прикріплено 9 додатків (а.с. 17-19), а саме:

Договір про надання послуг по перевезенню № 321 від 01.06.2021;

Витяг з ЄДР від 25.06.2021;

Акти наданих послуг № 13790, № 13829, № 13873, № 13862, № 13914;

Рахунки па оплату № 7978, № 8046, № 8084, № 8113, № 8241;

Договір оренди транспортних засобів б/н від 14.01.2021;

Договір оренди транспортних засобів б/н від 27.10.2021;

Договір оренди транспортних засобів № 12 від 20.06.2021;

Штатний розпис від 06.10.2021;

Банківська виписка від 28.10.2021.

Згідно квитанції № 2 Повідомлення про подання пояснень та копій документів надійшло 28 жовтня 2021 року та прийнято до розгляду (а.с. 16).

За результатами розгляду повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, Комісією Головного управління ДПС в Одеській області прийняті рішення про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих ПП «АЛЬФА ЛЮКС» (а.с. 42-44), а саме:

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319809/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 319 від 08.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319810/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 454 від 12.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319811/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 199 від 06.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319812/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 145 від 05.10.2021);

рішення про відмову в реєстрації податкової накладної № 3319813/37351098 від 02.11.2021 (податкова накладна № 92 від 04.10.2021).

У графі «прийнято рішення у зв`язку з:» відмічено: ненаданням платником податку копій документів: Первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано підкреслити).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями про відмову в реєстрації податкових накладних, позивачем подані скарги з додатками на рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, рішеннями Комісії центрального рівня про результати розгляду скарги на рішення відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09 листопада 2021 року, скарги ПП «АЛЬФА ЛЮКС» залишені без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін з підстави: ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси (а.с. 45-64).

Вважаючи оскаржувані рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом за захистом свого порушеного права.

При цьому, позивач стверджує, що в оскаржуваних рішеннях не зазначено, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Рішення не містить мотивів неврахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

У силу вимог підпунктів а та б підпункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є, зокрема, операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно із абзацами першим-третім пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із абзацом першим пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Як установлено пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацом першим пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно із абзацом першим пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

За змістом абзацу десятого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до абзацу 22 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі Порядок № 1246).

За змістом абзацу першого пункту 2 Порядку № 1246 податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно із пунктом 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронні довірчі послуги, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктами 13-14 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

Згідно із пунктом 17 Порядку № 1246 у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 затверджений Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок №1165 у редакції від 04.08.2021, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 5 Порядку №1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до абзацу 1 пункту 6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 7 Порядку №1165 визначено, що у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Перелік критеріїв ризиковості здійснення операцій наведений в Додатку 3 до Порядку №1165.

Пунктом 1 зазначеного Додатку передбачено такий критерій ризиковості здійснення операцій як: Відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Відповідно до пунктів 10, 11 Порядку №1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як встановив суд вище, підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, поданих ПП «АЛЬФА ЛЮКС» в Єдиному реєстрі податкових накладних у квитанціях про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначено наступне: Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.19, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Проте, доказів на підтвердження обставин щодо відсутності у таблиці даних платника податку на додану вартість кодів УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.19, як товарів/послуг, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, відповідачами суду не надано, як і не наведено будь-яких мотивів, які б дозволяли дійти таких висновків.

Водночас, щодо посилання контролюючого органу як на те, що Коди УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.19 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, суд вважає необхідним також зазначити.

З огляду на приписи пункту 12 Порядку №1165, суд зазначає, що подання до ДПС таблиці даних платника податку за встановленою формою (додаток 5) є правом платника податку, а підстави зупинення реєстрації ПН визначені пунктами 6-7 Порядку №1165, а саме, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку або у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції,

Крім того, у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних платнику податків запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, у вказаних квитанціях контролюючий орган не конкретизував, які саме документи необхідно надати платнику податків, та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, щоб реєстрація податкових накладних стала можливою.

У свою чергу, недотримання принципу правової визначеності під час зупинення реєстрації податкової накладної призвело до необізнаності платника податків щодо надання необхідного обсягу документів.

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року № 520 (далі Порядок № 520) прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі (пункт 4 Порядку № 520).

За змістом пункту 5 Порядку № 520, перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Суд зауважує, що вжите у цій нормі словосполучення може включати передбачає, що у кожному окремому випадку перелік таких документів є індивідуальним.

Саме тому форма рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачена у додатку до Порядку № 520 чітко встановлює, що документи, які не надано необхідно підкреслити. А отже контролюючий орган повинен визначити конкретно ті документи, яких не надано платником податків.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Згідно з пунктом 7 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пунктів 9-10 Порядку № 520, письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Пунктом 11 Порядку № 520 визначено, що Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Під час розгляду справи суд встановив, що з метою подальшої реєстрації (після зупинення) податкових накладних № 92 від 04 жовтня 2021 року, № 145 від 05 жовтня 2021 року, № 199 від 06 жовтня 2021 року, № 319 від 08 жовтня 2021 року, № 454 від 12 жовтня 2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних ПП «АЛЬФА ЛЮКС» до контролюючого органу направлено Повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 28.10.2021 року №9.

У графі «Пояснення» зазначено таке: «ПП «Альфа Люкс» та ТОВ «Картіс Білдінг» заключили Договір про надання послуг №321 від 01.06.2021р. ПН виписані по першій події надання виконаних послуг по перевезенню (акти додаються). КАРТІС БІЛДІНГ було оплачено послуги згідно банківської виписки (додається). ПП «АЛЬФА ЛЮКС» має в наявності транспортні засоби та штат водіїв (договори оренди та штатний розпис додаються). Надаємо підтверджуючі документи щодо операцій, які були здійснені в межах господарської діяльності.» (а.с. 15, 96-97).

До повідомлення позивачем прикріплено 9 додатків (а.с. 17-19), а саме наступні документи: Договір про надання послуг по перевезенню № 321 від 01.06.2021; Витяг з ЄДР від 25.06.2021; Акти наданих послуг № 13790, № 13829, № 13873, № 13862, № 13914; Рахунки па оплату № 7978, № 8046, № 8084, № 8113, № 8241; Договір оренди транспортних засобів б/н від 14.01.2021; Договір оренди транспортних засобів б/н від 27.10.2021; Договір оренди транспортних засобів № 12 від 20.06.2021; Штатний розпис від 06.10.2021; Банківська виписка від 28.10.2021.

Проте, надані платником податків документи контролюючий орган не взяв до уваги та оскаржуваними рішеннями від 02 листопада 2021 року відмовив у реєстрації податкових накладних, поданих ПП «АЛЬФА ЛЮКС».

При цьому, як свідчить зміст указаних рішень, підставою для їх прийняття слугувало ненадання платником податку копій документів, а саме: розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків та ненадання платником податків копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків - фактури/інвойсів, актів приймання - передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Надаючи правову оцінку прийнятим відповідачем рішенням про відмову у реєстрації податкових накладних, суд зазначає про те, що контролюючий орган визначив лише загальні підстави прийняття таких рішень, не зазначивши конкретної інформації щодо причин та підстав їх прийняття. Адже контролюючий орган не сформував конкретних вимог щодо необхідності подання вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної, не вказав яких саме документів не надано та яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію поданих податкових накладних.

Крім того, контролюючий орган жодним чином не вказав, чому саме надані позивачем пояснення та первинні документи не враховані ним при прийнятті оскаржуваних рішень.

Адже зі змісту документів долучених до пояснень, які надсилались позивачем на вимогу контролюючого органу, слідує, що відповідно до умов Договору №321 від 01 червня 2021 року, укладеного між ПП «АЛЬФА ЛЮКС» (Перевізник) та ТОВ «КАРТІС БІЛДІНГ» (Замовник), позивач надавав послуги перевезення вантажів.

У межах виконання вказаного господарського договору, сторонами Договору №321 від 01 червня 2021 року підписані акти надання послуг (доставка) № 13873 від 04 жовтня 2021 року, № 13790 від 05 жовтня 2021 року, № 13829 від 06 жовтня 2021 року, № 13862 від 08 жовтня 2021 року, № 13914 від 12 жовтня 2021 року (а.с. 25-26), а постачальником цих послуг - ПП «АЛЬФА ЛЮКС» виставлені покупцю послуг - ТОВ «КАРТІС БІЛДНГ» рахунки на оплату №8113 від 04 жовтня 2021 року, №7978 від 05 жовтня 2021 року, №8046 від 06 жовтня 2021 року, №8084 від 08 жовтня 2021 року, №8241 від 12 жовтня 2021 року (а.с. 24-25).

Згідно виписки по рахунку ПП «АЛЬФА ЛЮКС», за надані послуги по вказаним рахункам ТОВ «КАРТІС БІЛДНГ» було сплачено в період з 22 по 25 жовтня 2021 року (а.с. 65-67).

Що стосується зауваження контролюючого органу на те, що вказані у поданих на реєстрацію податкових накладних послуги за кодом УКТЗЕД/ДКПП 49.41.19, тобто «Послуги щодо перевезення вантажів дорожніми транспортними засобами, інші», відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що одними із зареєстрованих видів діяльності ПП «АЛЬФА ЛЮКС» є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

На підставі нотаріально посвідчених Договорів найму від 14 січня 2021 року та від 07 жовтня 2020 року, Договору оренди транспортних засобів від 23 червня 2021 року ПП «АЛЬФА ЛЮКС» орендовані вантажні транспортні засоби (а.с.с 27-33).

Про вказані транспортні засоби, як об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться господарська діяльність, ПП «АЛЬФА ЛЮКС» повідомило контролюючий орган за формою №20-ОПП (а.с. 36-37).

Згідно штатного розпису на 2021 рік, затвердженого наказом директора ПП «АЛЬФА ЛЮКС» від 06 жовтня 2021 року №25/Ш, у штаті підприємства обліковується дев`ять водіїв автотранспортних засобів (а.с. 34). Табель обліку робочого часу (а.с. 39-41).

У розпорядженні контролюючого органу була наявна вказана інформація.

Таким чином, у ПП «АЛЬФА ЛЮКС» наявні як правові підстави (КВЕД діяльності відповідає наданій послузі), так і матеріально-технічні можливості (наявність штатних працівників, які можуть надати послугу, та засобів її надання - орендовані автомобілі) для надання послуг з перевезення вантажів та отримання від цієї діяльності прибутку.

Отже, надання описаних послуг здійснено ПП «АЛЬФА ЛЮКС» в межах здійснення власної господарської діяльності.

У свою чергу, здійснення операцій з постачання товарів/послуг зобов`язує платника податку продавця цих товарів/послуг скласти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну, яка надається й покупцю за його вимогою та є для нього підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вирішуючи цей спір, суд вважає, що позивачем на підтвердження правомірності виписування податкових накладних надані необхідні документи, проте, зі змісту рішення про відмову в реєстрації податкових накладних не вбачається підстав для відмови у здійсненні реєстрації, зважаючи на відсутність зазначення конкретного документа, якого не вистачає або який складено з порушеннями та не приймається до уваги.

Податковим органом у рішенні не наведено жодної конкретної інформації щодо причин, підстав та обґрунтувань прийняття такого рішення.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Правова позиція такого ж змісту щодо застосування вище наведених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 16.04.2019 у справі №826/10649/17, від 28.10.2019 у справі №640/983/19.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії від 01 липня 2003 року вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Можливість надання платником податків необхідних документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Зупинення реєстрації податкової накладної не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача.

Аналогічні висновки висловлені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 червня 2021 року по справі № 2040/7098/18.

У відзиві на позовну заяву відповідачі зазначають про те, що в підтвердження реальності відображених у податкових накладних господарських операцій, позивачем не було надано жодного бухгалтерського документа (наприклад, оборотно-сальдових відомостей, аналізів або карток по субрахункам рахунків 10, 15, 30, 31, 36, 66, 90, 93 тощо Плану рахунків бухгалтерського обліку (або їх аналогів відповідно до Спрощеного плану рахунків), які б свідчили про зміну активів та пасивів підприємства внаслідок проведення зазначених господарських операцій, що б сприяло підтвердженню настання реального економічного ефекту для позивача від господарських операцій, відображуваних у податковій накладній позивача (наявність ділової мети)).

З цього приводу суд враховує, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 листопада 2019 року у справі № 816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі №360/1776/19, від 27 квітня 2020 року у справі № 360/1050/19, від 18 червня 2020 року у справі № 824/245/19-а та ряді інших наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Також суд наголошує, що, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарської операцій позивача на предмет їх реальності.

Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкової накладної фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано суду доказів, які спростовували б твердження позивача та не наведено обґрунтованих мотивів прийняття оскаржуваних рішень, якими відмовлено позивачу у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В той же час, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також беручи до уваги те, що такі документи були надані контролюючому органу разом з поясненням щодо реєстрації податкових накладних, реєстрацію якої було зупинено, суд доходить висновку, що останній не мав правових підстав для відмови позивачу у їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За таких обставин оскаржувані рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації не відповідають критеріям, які визначені у частині 2 статті 2 КАС України та в контексті яких суд має надавати оцінку оскаржуваним рішенням, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а тому їх належить визнати протиправними та скасувати. Отже позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, подані ПП «АЛЬФА ЛЮКС», суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України обов`язок реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних покладений на платника податків.

В той же час, суд зауважує, що наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних є іншим.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

За приписами пункту 20 Порядку № 1246, внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Згідно з підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України Єдиний реєстр податкових накладних реєстр відомостей щодо ПН та РК, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Отже, реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням Державної податкової служби України.

У справі, яка розглядається, обставин, які б унеможливлювали реєстрацію поданих ПП «АЛЬФА ЛЮКС» податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд не встановив.

За змістом частини 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із пунктом 2 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з метою дотримання судом гарантій про те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов про задоволення позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні № 92 від 04 жовтня 2021 року, № 145 від 05 жовтня 2021 року, № 199 від 06 жовтня 2021 року, № 319 від 08 жовтня 2021 року, № 454 від 12 жовтня 2021 року, складені ПП АЛЬФА ЛЮКС на ТОВ КАРТІС БІЛДІНГ, в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання.

Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та необхідність його задоволення.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 382 КАС України, контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно положень ст. 382 КАС України, одним із заходів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

Суд розглянув доводи позивача, покладені в обґрунтування необхідності встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (можливість формування податкового кредиту протягом 365 днів з дати складення податкової накладної, зволікання реєстрації податкових накладних за рішенням суду в інших справах), проте вважає, що встановлення судового контролю у цьому рішенні суду є передчасним заходом.

Відповідно до ст. 371 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Зі змісту ст. 382 КАС України випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Наразі до суду не надано доказів того, що відповідач, як центрального орган виконавчої влади (ДПС України), буде ухилятися від виконання даного рішення суду, з огляду на що суд дійшов висновку про відсутність підстав зобов`язання ДПС України подати Звіт про виконання рішення суду.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат та подані доказі в їх обґрунтування разом із поданням позовної заяви.

Так, позивачем заявлено вимоги щодо розподілу судових витрат, які складаються з:

- витрат на судовий збір у розмірі 11 350, 00 грн.;

- витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000, 00 грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

У свою чергу, неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що між ПП «АЛЬФА ЛЮКС» (Замовник) та адвокатським об`єднанням «Консалтингова фірма «Домінанта» (Виконавець) укладено Договір №12-11/21 від 12 листопада 2021 року про надання правової допомоги (а.с. 69-71).

Відповідно до умов цього Договору, Виконавець зобов`язується надавати юридичні послуги та професійну правничу допомогу Замовнику, зокрема представляти інтереси в Одеському окружному адміністративному суді, що включає: Формуванню правової позиції, підготовку та подання позову та всього необхідного пакету документів, що є додатками до позову, захист та представлення інтересів Замовника в Одеському окружному адміністративному суді щодо оскарження відмови в реєстрації податкових накладних № 92, № 145, № 199, № 319, № 454, складених на підставі Договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №321 від 01.06.2021 р., укладеним між ПП «АЛЬФА ЛЮКС» та ТОВ «КАРІІС БІЛДІНГ».

Представництво ПП «АЛЬФА ЛЮКС» у суді здійснював адвокат АО «Консалтингова фірма «Домінанта» Ющенко Олексій Петрович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000242 від 22 грудня 2017 року), який діяв на підставі Ордеру серія ВН №1075901 (а.с. 8).

Пунктом 5 Договору про надання правової допомоги визначено, що вартість послуг за цим договором визначається у формі встановленого розміру гонорару адвоката та становить 16 000, 00 грн.

На підтвердження оплати послуг з правової допомоги до суду надано рахунок на оплату №68 від 12 листопада 2021 року на суму 16 000, 00 грн., платіжне доручення №5439 від 15 листопада 2021 року на суму 16 000, 00 грн., сплачену ПП «АЛЬФА ЛЮКС» на користь АО «Консалтингова фірма «Домінанта», а також виписку з особового рахунку АО «Консалтингова фірма «Домінанта» за 15 листопада 2021 року (а.с. 72).

Отже, позивачем заявлено для розподілу суму витрат на надання правової допомоги у фіксованому розмірі 16 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного Суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 року розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідачем не надано до суду клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Дослідивши надані представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу письмові докази, враховуючи критерії визначення співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, а саме складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає співмірним та розумним розмір компенсації вартості наданих адвокатом послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції у фіксованому розмірі 16 000, 00 грн.

Матеріалами справи підтверджено надання позивачу професійної правничої допомоги щодо представництва інтересів у суді першої інстанції, справа № 420/22834/21, а також оплату цих послуг у розмірі 16 000, 00 грн.

Отже, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, згідно ст.ст. 134, 139 КАС України, суд присуджує позивачу заявлені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000, 00 грн.

Що стосується розподілу судових витрат зі сплати судового збору

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 11 350, 00 грн. (за ставкою 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб (2270, 00 грн.) за кожну вимогу немайнового характеру (2270х5), згідно платіжного доручення №5456 від 15 листопада 2021 року (а.с.7)

Таким чином, оскільки адміністративний підлягає задоволенню, враховуючи характер та зміст позовних вимог, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області та Державної податкової служби України солідарно, на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000, 00 грн. та зі сплати судового збору - 11 350, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74, 76-77, 90, 134, 139, 205, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації: № 3319809/37351098 від 02 листопада 2021 року, №3319810/37351098 від 02 листопада 2021 року, № 3319811/37351098 від 02 листопада 2021 року, № 3319812/37351098 від 02 листопада 2021 року, № 3319813/37351098 від 02 листопада 2021 року.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 92 від 04 жовтня 2021 року, № 145 від 05 жовтня 2021 року, № 199 від 06 жовтня 2021 року, № 319 від 08 жовтня 2021 року, № 454 від 12 жовтня 2021 року, складені приватним підприємством «АЛЬФА ЛЮКС», датою їх направлення на реєстрацію.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП: 44069166) та з Державної податкової служби України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська Площа, будинок 8, ) солідарно за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» (; 65058, м. Одеса, Французький бульвар, 22, корп. 2, оф. 3) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11350, 00 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень).

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП: 44069166) та з Державної податкової служби України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська Площа, будинок 8, ) солідарно за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «АЛЬФА ЛЮКС» (; 65058, м. Одеса, Французький бульвар, 22, корп. 2, оф. 3) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000, 00 грн. (шістнадцять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач приватне підприємство «АЛЬФА ЛЮКС» (; 65058, м. Одеса, Французький бульвар, 22, корп. 2, оф. 3).

Відповідач Державна податкова служба України (; 04053, м. Київ, Львівська площа,8).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166; 65044, м. Одеса, вул. Семінарська,5).

Суддя О.В. Глуханчук