Справа № 607/832/22
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 Справа №607/832/22
24 червня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Сливка Л. М, за участі секретаря судового засідання Бублінської О. Ю.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранкор Інвест» про скасування постанови по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сікорський Микола Миколайович, звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00004665 від 23 грудня 2021 року.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 23 грудня 2021 року відповідачем складена спірна постанова згідно із якою 29 жовтня 2021 року о 23 год. автодорогою М-12, км.208 +505,Хмельницька область,відповідальна особа допустила рух транспортного засобу DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме, з перевищенням загальної маси транспортного засобу на 29,4% (17,698 тон), навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 18,1% (4,467 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 28,1 % (11,566 тон). Внаслідок чого відповідачем 23 грудня 2021 року винесено оскаржувану постанову ВМ №00004665 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України. Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн.

Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки факт встановленої маси транспортного засобу з вантажем, було зафіксовано трьома сторонами - перевізником (водієм), вантажовідправником та вантажоодержувачем. Загальна вага перевірялась неодноразово у різних місцях, різними особами та відповідні показники зійшлись, що свідчить про те, що транспортний засіб рухався із дозволеною вагою, не перевищуючи нормативних параметрів.

Зазначає, що технічним засобом Q-FREE НІ TRACT MU4 WIM, 10028, яким в автоматичному режимі зафіксоване правопорушення, встановлений на проїжджій частині дороги за адресою: М-12, км 208+505, Хмельницька область, зафіксований транспортний засіб марки: DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , тип спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е. При цьому, напівпричеп марки: BODEX, модель: KIS 3WS д.н.з. НОМЕР_2 зафіксовано лише візуально, без встановлення точних параметрів останнього та його номерного знаку, в той час як лише по ньому можливо встановити його вагу, допустиму вагу перевезень та інші необхідні характеристики, які лягають в основу встановленню ліміту (допустимої норми), який не можливо перевищувати при перевезенні.

Крім того, в порушення Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 27 грудня 2019 року, у протоколі не було зафіксовано, зокрема: максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку», повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака, що також є порушенням вимог Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженій Наказом Міністерства інфраструктури України №512 від 27 вересня 2021 року.

Також, позивач покликається на відсутність документів, які б підтверджували, що вимірювальне (зважувальне) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси транспортного засобу має відповідну сертифікацію, та не було надано підтвердження, що вимірювання було проведено відповідно до спеціальної методики, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Вважає, що провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації, не враховано особливості транспортного засобу, а також властивості вантажу який перевозив автомобіль, а саме соєвої макухи, яка є сипучим вантажем, що постійно переміщується по всім осям транспортного засобу під час руху, в той час як проведення зважування у русі без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на транспортний засіб та причіп, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час руху тягача та причепа, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил.

Враховуючи викладене, позивач просить скасувати постанову серії ВМ №00004665 від 23 грудня 2021 року винесену державною службою України з безпеки на транспорті, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34000 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2022 року в адміністративній справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

30 березня 2022 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.132-1 КУпАП, оскільки транспортний засіб DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності TOB «Адемн», переданий в тимчасове користування TOB «Гранкор Інвест», на підставі договору позички транспортного засобу № 0401-21-Т від 04 січня 2021 року. Оскільки належним користувачем вищевказаного транспортного засобу на момент вчинення адміністративного правопорушення було ТОВ «Гранкор Інвест», тому саме його директор ОСОБА_2 , є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Крім того, саме на перевізника покладено обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подавав.

Від представника третьої особи до суду надійшла заява, у якій останній зазначає, що належним та законним користувачем транспортного засобу DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення адміністративного правопорушення було ТОВ «Гранкор Інвест», тому суб`єктом даного адміністративного правопорушення має бути директор ТОВ «Гранкор Інвест» ОСОБА_2 . Крім того, обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на представника юридичної особи користувача, так як дана дія відбувається вже після фактичної передачі транспортного засобу новому користувачу. У звязку з наведеним, просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00004665 від 23 грудня 20212 року.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належно про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибув, однак представник позивача адвоката Сікорський М.М. надійслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача ОСОБА_1 . Вказав, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимолги підтримує та просив задоволити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранкор Інвест» в судове засіданні не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав:

згідно із постановою серії ВМ №00004665 від 23 грудня 2021 року, складеною старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченко В. О., 29 жовтня 2021 року о 23 год. за адресою: М-12, км 208+505, Хмельницька обл. зафіксовано транспортний засіб DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме, з перевищенням загальної маси транспортного засобу на 29,8% (17,698 тон), навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 18,1% (4,467 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 28,1% (11,566 тон).

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34000 гривень.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 13 травня 2020 року, власником транспортного засобу марки DAF, моделі XF 460 FT, д.н.з. НОМЕР_1 , типу спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, є ТОВ «Адемн».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11листопада 2020 року, власником напівпричепу марки BODEX, модель: KIS 3WS д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричіп спеціалізований Н/ПР-Самоскид-Е, є ОСОБА_3 .

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців керівником (згідно статуту) ТОВ «Адемн» є ОСОБА_1 .

Відповідно до договору позички транспортного засобу №0401-21-Т від 04 січня 2021 року, ТОВ «Адемн» зобов`язується передати ТОВ «Гранкор Інвест» у безоплатне тимчасове користування вантажний автомобіль, в тому числі: DAF XF 460 FT, Сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 , рік випуску 2016, номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Згідно акту прийому-передачі майна до Договору позички транспортного засобу №0401-21-Т від 04 січня 2021 року, ТОВ «Адемн» передало, а ТОВ «Гранкор Інвест» прийняло вантажні автомобілі, причепи в тому числі і DAF XF 460 FT, Сідловий тягач-Е, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 , рік випуску 2016, номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

У силу вимог підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Приміткою до ст. 132-1 КУпАП передбачено, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 статті 14-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Згідно положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили:

1) така особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

2) особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-5 КУпАП у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

Отже, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Згідно п. 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ № 1197 від 14 листопада 2018 року, належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи - лізингоодержувача (особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи - лізингоодержувача) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру, відповідно до статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення несуть відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

З матеріалів справи вбачається, а також не заперечується позивачем, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 .

Разом з тим, вказаний транспортний засіб з 04 січня 2021 року переданий у користування ТОВ «Гранкор Інвест», згідно договору позички транспортного засобу №0401-21-Т від 04 січня 2021 року.

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Разом з тим, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що відомості про ТОВ «Гранкор Інвест» як належного користувача транспортного засобу DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Посилання представника позивача на те, що відомості про належного користувача вказаного транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів мали вноситися перевізником, не виключають наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. При цьому, саме з ініціативи власника транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів вносяться відомості про належного користувача транспортного засобу.

Також, позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що він звертався до сервісного центру МВС із заявою про реєстрацію належного користувача даного транспортного засобу, і що така реєстрація не відбулася з вини суб`єкта реєстрації.

За таких обставин адміністративна відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортним засобом DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , автомобільними дорогами покладена на ОСОБА_1 , як керівника ТОВ «Адемн», яке є власником транспортного засобу марки DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 типу спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е.

Окрім цього, частиною другою статті 14-1 КУпАП визначено, що за наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Натомість, позивачем не було надано жодних доказів, які б підтверджували відповідне звернення до відповідача та повідомлення ним таких обставин.

Також встановлено, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, керівник ТОВ «Гранкор Інвест» не звертався особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надавав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

З огляду на те, що ні сторона позивача, ні сторона відповідача не надала суду інформації про відповідне звернення належного користувача до уповноваженого органу за фактом перевищення 29 жовтня 2021 року встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху транспортного засобу DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , та з урахуванням того, що позивачем не надано суду відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів про внесення належного користувача вказаного транспортного засобу, суд доходить висновку про те, що ТОВ «Гранкор Інвест» не є належним користувачем вищевказаного транспортного засобу в розумінні ч. 1 ст. 14-3 КУпАП.

Таким чином суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, у даному випадку є саме ОСОБА_1 , як керівник ТОВ «Адемн», яке є власником транспортного засобу DAF XF460 FT д.н.з. НОМЕР_1 , типу спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е.

Заперечуючи факт допущення перевищення вагових параметрів, позивач зазначив про те, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала гранично допустимої, при цьому перевищення вагових параметрів відбулось через нерівномірний розподіл сипучого вантажу (соєва макуха) під час руху автомобіля.

Так, з системного аналізу пункту 22.5 Правил дорожнього руху можна дійти висновку, що існує обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також існує заборона на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т у разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше 11 т.

Відповідно п. 12.5. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 №363 для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Отже, вказаними нормами передбачено обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху. Зміщення вантажу, та як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних умов для зважування транспортних засобів, які виконують перевезення рідких вантажів.

Аналогічні висновки викладені у рішенні Верховного суду від 19 квітня 2018 року у справі № 814/1461/16.

Крім того, відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 11,22 т на одиночну вісь, що дозволяє перевізнику самостійно враховувати специфіку вантажу, в тому числі й рідкого чи сипучого, який під час транспортування здатний зміщуватись та розподілятись нерівномірно.

Однак, в даному випадку перевищення навантаження на одиночну вісь перевищує гранично допустимі 2%.

У зв`язку з наведеним, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, оскільки вказані доводи не виключають відповідальності за виявлені порушення. Крім того, п.22.5 ПДР України, імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.

Також, суд не бере до уваги аргументи представника позивача щодо відсутності в оскаржуваній постанові необхідного обсягу інформації, передбаченого Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 року (далі Інструкція), а також Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ № 1174 від 27 грудня 2019 року (далі Постанова).

Зі змісту наявної в матеріалах справи копії постанови від 23 грудня 2021 року вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, повну масу транспортного засобу, навантаження на строєні осі.

З приводу інформації щодо смуги руху, напрямку руху, максимально дозволеного навантаження на вісь, марки, моделі, державного номерного знаку причепу, категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, ширини, висоти, довжини, розподілу навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичної міжосьової відстані, фактичної шинності (кількість коліс) на вісі, суд вважає, що така інформація не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.

При цьому, в п. 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, на яку посилається представник позивача, не містить посилання на форму постанови відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції та не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб.

Таким чином, оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, містить усі передбачені положеннями ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП, а також інформацію про транспортний засіб, визначену Інструкцією.

Також, суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність документів, які би підтверджували, що вимірювальне (зважувальне) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси транспортного засобу має відповідну сертифікацію, оскільки з матеріалів справи вбачається, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснювався за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10028, серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу: UA.TR.001 35 359/360-21 до 31 серпня 2022 року.

Щодо посилань позивача на відсутність підтвердження того, що вимірювання було проведено відповідно до методики, затвердженої спеціальним центральним органом виконавчої влади, суд зазначає, що на час проведення габаритно-вагового контролю належного позивачу транспортного засобу відповідна методика не була затверджена, проте визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

У свою чергу постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 затверджено відповідний Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який і був застосований відповідачем. Крім того, відсутність такої методики не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, та обов`язку по внесенню плати за це.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 02 серпня 2018 року по справі № 820/1420/17 та від 03 липня 2019 року по справі №819/1381/16.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є законною, винесена на достатніх доказах, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, відтак підстави для її скасування відсутні, тому позову ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 73-77, 90, 132,139, 143, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задовольненні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранкор Інвест» про скасування постанови по справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі - відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складене та підписане 24 червня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Відповідач: Державна служби України з безпеки на транспорті, місцезнаходження проспект Перемоги, буд. 14, м. Київ, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранкор Інвест», адреса місця знаходження: вул.Чернецького, 110/Б, м.Первомайськ, Миколаївська область, .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка