Справа № 640/33380/21
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Ріко» про застосування заходів реагування у,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2021 року, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Ріко» (далі - відповідач, ТОВ ТПК «Ріко») про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом зобов`язання ТОВ ТПК «Ріко» знеструмлення та накладення печаток на головний електрощит, розташованих за адресою: вул. Новозабарська, 2/6, у Оболонському районі м. Києва - до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за наслідками перевірки встановлено порушення відповідачем вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що З 27.09.2021 р. по 01.10.2021 р. позивачем проведено плановий захід державного нагляду щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ТОВ ТПК «Ріко» за адресою: м. Київ, вул. Новозабарська, 2/6, за результатами якої 01.10.2021 р. складено акт перевірки №568 (далі - Акт перевірки №568), відповідно до якого відповідачем допущено наступні порушення вимог законодавства:

- пожежні сповіщувачі встановлені на висоті менше 2.2 м та не захищені від механічних пошкоджень в порушення ДБН В.2.5-56;

- приміщення котельні не забезпечено зовнішніми легкоскидними огороджувальними конструкціями площа яких повинна становити не менше 0,05 м2 на 1 м3 об`єму приміщення в порушення ДБН В.2.5-77;

- на шляхах евакуації влаштовано турнікети;

- в приміщеннях громадської будівлі для евакуації використовуються тільки сходи типу С2 в порушення ДБН В.1.1-7;

- не в повному обсязі встановлено світлові показники «ВИХІД» та вказівні напрямками руху;

- у підвалі ширину сходів влаштовано менше 1,2 метри в порушення ДБН В.1.1 -7;

- з 5-го поверху не влаштовано другий евакуаційний вихід в порушення ДБН В.1.1-7;

- допускається зниження рівня пожежної безпеки об`єкта (вихід зі сходової клітини на горище не передбачено через протипожежні двері 2-го типу в порушення ДБН В.1.1-7);

- на 1-му поверсі ширина загального проходу на шляху евакуації менше ніж 1,0 м в порушення ДБН В.1.1-7;

- на 5-му поверсі не розроблені та не вивішені на видимих місцях плани (схеми) евакуації людей на випадок пожежі;

- на 3-му поверсі не забезпечений вільний доступ до пожежних кран-комплектів;

- клас вогнестійкості проходок електричних кабелів та інженерного обладнання через деякі протипожежні перешкоди є меншим, ніж нормована межа вогнестійкості цих протипожежних перешкод за ознаками Е (показник втрати цілісності) та І (показник втрати теплоізолювальної спроможності);

- на 2-4 поверхах у загальному коридорі сходи не обладнані поручнями;

- пожежні кран-комплекти не укомплектовані важелями для полегшення відкривання вентиля;

- допускається експлуатація тимчасових дільниць електромережі;

- не підтверджено проведення вогнезахисту несучих металевих конструкцій перекриття між 2-м та 3-м поверхами;

- у повному обсязі відсутні пристрої для самозачинення дверей приміщень, які виходять до сходів типу С2;

- на шляхах евакуації загальних коридорів влаштовано перепади висот в порушення ДБН В.1.1-7;

- допускається прокладання в сходових клітках електропроводів і кабелів незалежно від їх напруги які не відносяться до електропроводки для освітлення сходових кліток;

- на 1-му поверсі, у підвалі висота шляхів евакуації менше ніж 2,0 метри в порушення ДБН В.1.1-7;

- приміщення не забезпечені відповідними знаками безпеки. Знаки безпеки, їх кількість, а також місця їх встановлення повинні відповідати ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір» (ISO 6309:1987, IDT) та ГОСТ 12.4.026-76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» в порушення ДБН В.1.1-7;

- приміщення, в якому розташовуються сходи типу С2, не відокремлені від прилеглих до нього коридорів та інших приміщень протипожежними перегородками 1-го типу;

- не надано підтвердження проходження навчання на курсах цивільного захисту керівного складу;

- на шляхах евакуації допускається влаштування сходових маршів з різною шириною проступів та/або різною висотою присхідців у межах одного сходового маршу в порушення ДБН В.1.1-7;

- ширину сходових площадок виконано менше за ширину маршу в порушення ДБН В.1.1-7;

- загальні коридори не обладнані системою димовидалення в порушення ДБН В.2.2-9;

- коридори поверхів завдовжки понад 60 м не поділені протипожежними перегородками 2-го типу в порушення ДБН В.1.1-7;

- зовнішня пожежна драбина розташовувана на відстані менше за 1 м від віконних прорізів в порушення ДБН В. 1.1-7;

- зовнішня пожежна драбина починається з висоти більше ніж 2,5 м в порушення ДБН В.1.1-7;

- починаючи з висоти 10 м зовнішня пожежна драбина не обладнана дугами через кожних 0,7 м з радіусом заокруглення 0,35 м і з центром, віддаленим від драбини на 0,45 м в порушення ДБН В.1.1-7.

У зв`язку із встановленням вказаних вище порушень, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 5, абз. 1 ч. 5 ст. 4, ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно зі ст.ст. 64, 66, ч. 2 ст. 68, ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Тобто, як вбачається з вище викладених норм, орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акта перевірки, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, надання послуг.

Колегіясуддів враховує, що захід реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємства, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць до повного усунення порушень вимог законодавства є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо виявлені допущені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачем вчинялись дії по усуненню виявлених порушень.

Так, з 13.12.2021 р. по 14.12.2021 р. позивачем проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки ТОВ ТПК «Ріко» за адресою: м. Київ, вул. Новозабарська, 2/6, за результатами якої 14.12.2021 р. складено акт №694 (далі - Акт перевірки №694), відповідно до якого встановлено порушення відповідачем вимог законодавства:

- на шляхах евакуації влаштовано турнікети;

- у підвалі ширину сходів влаштовано менше 1,2 метри в порушення ДБН В.1.1 -7;

- на 1-му поверсі ширина загального проходу на шляху евакуації менше ніж 1,0 м в порушення ДБН В.1.1-7;

- допускається прокладання в сходових клітках електропроводів і кабелів незалежно від їх напруги які не відносяться до електропроводки для освітлення сходових кліток;

- на 1-му поверсі, у підвалі висота шляхів евакуації менше ніж 2,0 метри в порушення ДБН В.1.1-7;

- приміщення, в якому розташовуються сходи, не відокремлені від прилеглих до нього коридорів та інших приміщень протипожежними перегородками 1-го типу;

- на шляхах евакуації допускається влаштування сходових маршів з різною шириною проступів та/або різною висотою присхідців у межах одного сходового маршу в порушення ДБН В.1.1-7;

- коридори поверхів завдовжки понад 60 м не поділені протипожежними перегородками 2-го типу та не обладнані системою димовидалення в порушення ДБН В.2.2-9;

- зовнішня пожежна драбина починаючи з висоти 10 м не обладнана дугами через кожних 0,7 м з радіусом заокруглення 0,35 м і з центром, віддаленим від драбини на 0,45 м та розташовувана на відстані менше за 1 м від віконних прорізів в порушення ДБН В.1.1-7.

Враховуючи вищезазначене у сукупності, зокрема, звертаючи увагу на усунення відповідачем більшості порушень, зазначених в Акті перевірки №568, та на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, а також зважаючи на те, що зазначені в Акті перевірки №694 порушення самі по собі не створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, а тому не є достатніми підставами для повного зупинення експлуатації приміщень ТОВ ТПК «Ріко», розташованих за адресою: вул. Новозабарська, 2/6, у Оболонському районі м. Києва, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування до відповідача таких заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) як зупинення та заборона експлуатації приміщень.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено обставини справи на підставі яких суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Ріко» про застосування заходів реагування є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль