Справа № 240/512/22
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/512/22

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

установив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій Міністерства оборони України (далі - відповідач) щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміню групи інвалідності з розрахунку прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01 січня календарного року, в якому відбулась така зміна.

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

14 лютого 2022 року відповідач подав відзив на позов, заяву про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 та клопотання про залишення позову без розгляду.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач зазначає, що розмір прожиткового мінімуму, визначається станом на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

Ухвалою суду від 15 лютого 2022 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_1), а з метою об`єктивного вирішення питання дотримання позивачем строку звернення до суду витребувано у відповідача докази на підтвердження направлення ОСОБА_1 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 травня 2021 року №79 та листа від 26 листопада 2021 року №248/А-1275/1074, а у ІНФОРМАЦІЯ_1 - докази на підтвердження проведення виплати позивачу 96050,00 грн із зазначенням дати такої.

На виконання вимог ухвали суду відповідач 12 травня 2022 року подав заяву, в якій зазначив про неможливість надання витребуваних судом доказів, оскільки за інформацією третьої особи витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 27 травня 2021 року №79 було надіслано до ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання позивача для доведення йому до відома (вих. від 24 червня 2021 року №10/4098).

24 червня 2022 року до суду надійшов лист третьої особи, в якому, на виконання вимог ухвали суду від 17 травня 2022 року, зазначено, що оскаржуване позивачем рішення відповідача було доведено до його відома у червні 2021 року по телефону.

Суд установив, що позивачу з 26 грудня 2019 року встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

У зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності позивачу проведено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2019 рік), у сумі 480250,00 грн.

З 17 березня 2021 року Житомирською медико-соціальною експертною комісією №2 позивачу встановлену ІІ групу інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.

За результатами розгляду звернення позивача рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеним у протоколі №79 від 27 травня 2021 року, позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 01 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, в сумі 96050,00 грн. Виплата зазначеної суми проведена 15 вересня 2021 року.

У листопаді 2021 року позивач звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок одноразової грошової допомоги та доплатити 104700,00 грн, оскільки при її розрахунку використано неправильний розмір прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб, на 01 січня календарного року, а саме замість 2021 року визначено 2019 рік.

Листом від 26 листопада 2021 року відповідач відмовив у проведення перерахунку.

Уважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з таким позовом, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже шестимісячний строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як установлено судом, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності проведена позивачу 15 вересня 2021 року.

Доказів доведення до відома позивача рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного у протоколі №79 від 27 травня 2021 року, ані відповідач, ані третя особа суду не надали.

Також суд зауважує, що позивач скористався досудовим порядком врегулювання спору та направив позивачу заяву з прохання провести перерахунок розміру одноразової грошової допомоги, визначеного у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Лист за результатами розгляду такої заяви датований 26 листопада 2021 року.

Відповідно до положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у січні 2022 року, а тому суд приходить до висновку, що ним дотримано строк, визначений положеннями статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду та підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 5 статті 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-XII).

За змістом частини 1 статті 16 цього Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктом 4 пункту 2 цієї правової норми встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 статті 162 Закону України № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Приписами пункту 4 статті 163 Закону України № 2011-ХІІ встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

На виконання пункту 9 цієї правової норми, яким передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, 25 грудня 2013 року Урядом прийнято постанову № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Пунктом 3 цього Порядку встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відтак, аналіз приведених правових норм дає підстави для висновку, що розмір отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності.

При цьому Порядком № 975 чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності II групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

Оскільки позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 26 грудня 2019 року, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, суд приходить до висновку, що одноразова грошова допомога позивачу у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності (ІІ групи) 17 березня 2021 року повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01 січня 2019 року, що свідчить про правомірність рішення комісії з цього питання.

Такий висновок суду відповідає позиції Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладені у постановах від 03 грудня 2021 року у справі №240/20760/20, від 14 грудня 2021 року у справі №240/4442/21, а також Третього апеляційного адміністративного суду, викладеній у постанові від 22 грудня 2021 року у справі №280/4679/21.

Позивачем не приведено доводів у спростування арифметичного розрахунку розміру одноразової грошової допомоги, тому судом не надається оцінка цьому питанню.

Ураховуючи встановлені у справі обставини та положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відсутність інших доводів позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд уважає такі вимоги недоведеними, а позов таким, що не підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Ураховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис