Справа № 200/9588/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року справа №200/9588/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 200/9588/21 (головуючий суддя І інстанції Арестова Л.В.), складеного в повному обсязі 02 грудня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 07 липня 2021 року № б/н про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 червня 2021 року про перерахунок пенсії згідно ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2018 року по 30.06.2021 року на Відокремленому підрозділі Шахта Котляревська Державного підприємства Селидіввугілля.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 07 липня 2021 року № б/н про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 червня 2021 року про перерахунок пенсії згідно ч. 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.04.2018 року по 29.06.2021 року на Відокремленому підрозділі Шахта Котляревська Державного підприємства Селидіввугілля.

Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 200/9588/21 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що станом на дату подання заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії в системі персоніфікованого обліку відомості про сплату страхових внесків з 01.04.2018 року відсутні.

Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, відповідно до паспорту серії НОМЕР_1 , отримувачем пенсії, перебуває на обліку в Головному Управлінні ПФУ в Донецькій області.

29.06.2021 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області з заявою про перерахунок пенсії.

Рішенням від 07.07.2021 року вказано наступне. Відділом перерахунку пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області розглянуто документи ОСОБА_1 для перерахунку пенсії. Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків з 01.04.2018 року по даний час. У зв`язку з викладеним, прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку в зв`язку з відсутністю 24 місяців страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії.

Як вбачається з трудової книжки та вкладнику до трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 26.05.2003 року працює на підприємстві, яке згодом було перейменовано в Державне підприємство «Селідіввугілля», яке перепідпорядковане Міністерству енергетики України, заступником директора по господарським та соціальним питанням.

Листом 09.07.2021 року № 0500-1510-8/31237 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача що згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу відсутня сплата страхових внесків з 01.04.2018 року по даний час.

Виходячи з викладеного, винесено рішення від 07.07.2021 року про відмову в проведенні перерахунку «зміна стажу по ст. 42 Закону № 1058» у зв`язку з відсутністю 24 місяців страхового стажу після попереднього перерахунку пенсії.

Таким чином, спірним при розгляді даної справи є питання правомірності відмови відповідача у перерахунку пенсії позивачу.

В обґрунтування висновків, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують його право на перерахунок пенсії, відмова відповідача є протиправною.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених пунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Відповідно до п.6 ст. 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058 від 9 липня 2003 року.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, зокрема, щодо несплати страхових внесків підприємством.

Як вбачається з довідки Державного підприємства «Селидіввугілля» від 13.07.2021 року № 22/2461, в період з 01.04.2018 року по 30.06.2021 року роботодавець щомісячно на зарплату ОСОБА_1 нараховував єдиний соціальний внесок.

Також, в матеріалах справи наявна довідка Державного підприємства «Селидіввугілля» від 15.07.2021 року № 04/2565, відповідно до якої утримані із заробітної плати, нараховані на заробітну плату працівників страхові внески за період з 01.03.2010 року по 31.12.2010 року перерахований повністю. Єдиний соціальний внесок, нарахований на заробітну плату працівників за період з 01.04.2018 року по 30.06.2021 року перерахований частково.

Відтак, з заробітної плати позивача щомісячно було відраховано єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відтак, пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивача вказані періоди роботи. Належних підстав для такого незарахування не зазначено та судовим розглядом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 200/9588/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 червня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

А.А. Блохін

Г.М. Міронова