Справа № 591/1297/22
Суддя: Клименко А. Я.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1297/22
Провадження № 2-а/591/61/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області

про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

встановив:

Позивач звернувся до суду і просить визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора-заступника начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №3 Гриценка Анатолія Івановича Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 14.02.2022 №776-ДК/0016По/08/01/-22 про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП - самовільне зайняття земельної ділянки, та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В позові зазначає, що ТОВ «Макрос» не займало самовільно земельну ділянку, а Сумська міська рада, передала в оренду земельну ділянку під влаштування зони відпочинку та під благоустрій, на якій було збудовано нежитлові приміщення та спорудження, на які рішенням господарського суду Сумської області від 31.07.2008 року у справі №17/495-08 визнано право приватної власності. В подальшому ТОВ «Макрос» звертався до Сумської міської ради звертається неодноразово з проханням надати в оренду земельну ділянку на якій розміщене належне ТОВ «Макрос» нерухоме майно, проте вони залишені Сумською міською радою без розгляду та не вирішено питання щодо передачі в оренду земельної ділянки під розміщеним нерухомим майном. ТОВ «Макрос» сплачує земельний податок з юридичних осіб за земельну ділянку на якій розміщено належне йому нерухоме майно.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кузченко Т.М. в письмовій заяві поданій до суду позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність та відсутність позивача.

Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Сумській області про день та час розгляду справи повідомлене належним чином, представник до суду не з`явився.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що державним інспектором-заступником начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №3 Гриценко Анатолієм Івановичем Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 14.12.2021 року складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки № 776-ДК/696/АП/09/01/-21, в якому зазначено, що земельна ділянка, що розташована в районі Блакитних озер біля дачного кооперативу «Залізничник» рекреаційного призначення комунальної власності Сумської міської ради площею 0,0532 га, що межує із земельною ділянкою з кадастровим номером :06:001:0427 у м. Суми Сумської області на момент здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності використовується ТОВ «Макрос» під розміщення тимчасових споруд. Документи, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою за вищевказаною адресою площею 0,0532 га у ТОВ «Макрос» відсутні, що є порушенням вимог статей 125, 126 ЗК України за що передбачена відповідальність згідно пункту «б» частини першої статті 211 ЗК України та статті 53-1 КУпАП.

14.02.2022 року державним інспектором-заступником начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №3 Гриценко Анатолієм Івановичем Головного управління Держгеокадастру у Сумській області винесено постанову №776-ДК/0016По/08/01 -/22 про накладення адміністративного стягнення, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивачем, порушено вимоги 125, 126 ЗК України, а саме: використовує земельну ділянку за відсутності відповідного рішення про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо неї, що свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки, за яке передбачена відповідальність пунктом "б" ст. 211 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП.

Згідно пункту "б" частини 1 статті 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення як, зокрема, самовільне зайняття земельних ділянок.

Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 року у справі № 910/4055/18 зазначив, що "у вирішенні питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідним є встановлення наявності у особи, в силу закону, права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї. При цьому, відсутність у особи правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може кваліфікуватися як самовільне її зайняття, у разі правомірності набуття та оформлення у встановленому законом порядку розташованого на ній майна. У таких випадках положення статті 212 ЗК України застосуванню не підлягають".

Позивачем надано до суду копію рішення господарського суду Сумської області від 31.07.2008 року у справі №17/495-08, яким визнано право приватної власності за ТОВ «Макрос» на нерухоме майно нежитлові приміщення та спорудження, розташовані в районі Голубих озер «Екстрім пляж» в місті Суми, що визначені в технічному паспорті, складеному 20 березня 2008 року комунальним підприємством «Сумське міське бюро технічної інвентаризації».

На час будівництва вказаного майна між ТОВ «Макрос» та Сумською міською радою діяв договір оренди земельної ділянки від 06.08.2003 року, відповідно до якого ТОВ «Макрос» передано в оренду земельну ділянку площею 0,07 га під влаштування зони відпочинку та площею 1.1 га під благоустрій терміном до 25.06.2008 року, а в подальшому - договором №088/12 від 04.07.2012 про встановлення особистого сервітуту, що діяв до 04.07.2017 року.

Орендованим земельним ділянкам було присвоєно кадастрові номери: :06:001:0203 та :06:001:0202, площею 0,0252 га та 0,0448 га відповідно, які після закінчення вищевказаних договорів, було перенесено до архівного шару на кадастровій карті України.

ТОВ «Макрос» до Сумської міської ради зверталося із заявами від 28.03.2017 року, від 03.05.2017 року, від 02.03.2018 року, від 21.05.2018 року, 17.07.2020 року, 07.02.2022 року з проханням надати в оренду земельну ділянку на якій розміщене належне ТОВ «Макрос» нерухоме майно, проте вони залишені Сумською міською радою без розгляду та не вирішено питання щодо передачі в оренду земельної ділянки під розміщеним нерухомим майном.

Позивачем надано до суду докази, що ТОВ «Макрос» сплачує земельний податок з юридичних осіб за земельну ділянку на якій розміщено належне йому нерухоме майно.

Крім того, оскаржувана постанова від 14.02.2022 року №776-ДК/0016По/08/01 /-22 про визнання винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-3 КУпАП, не містить складу правопорушення як сукупності передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) вчинене як правопорушення і є підставою для притягнення його, як суб`єкта правопорушення, до юридичної відповідальності.

Так, ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. У відповідності з вимогами ст. 252 цього кодексу, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно зі ст. 280 вищевказаного кодексу, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про неправомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, тому її необхідно скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

За змістом ч.1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні позивача до суду ним сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 12, 55, 59, 60, 72-77, 132, 139,160, 161, 168 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного інспектора-заступника начальника відділу державного контролю за використанням та охороною земель №3 Гриценка Анатолія Івановича Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 14 лютого 2022 року № 776-ДК/0016По/08/01/-22 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за вчинення правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення. Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2022 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО