Справа № 420/7162/20
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7162/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА» (вул. Паркова, 46Б, кв. 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68003) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 68044) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31.07.2020 року до суду з позовом (т.1 а.с.1-6) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА» (далі ТОВ «АГРІТЕРРА») до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ГУ ДПС №114986-53 від 13.07.2020 року, якою ТОВ «АГРІТЕРРА» визначено суму податкового боргу в розмірі 1000000 грн;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС №69/11/15-32-53-09 від 27.07.2020 року про опис майна ТОВ «АГРІТЕРРА» у податкову заставу;

зобов`язати ГУ ДПС відновити показники щодо податкової заборгованості ТОВ «АГРІТЕРРА» зі сплати штрафних санкцій за порушення законодавства в сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в інтегрованій картці платника в інформаційній системі ДПС та видалити будь-які відомості щодо наявності податкового боргу у ТОВ «АГРІТЕРРА» з інформаційних систем ДФС та ДПС України (справа №420/7162/20).

Ухвалою суду від 04.08.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження по справі відкрите, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (справа №420/7162/20) (т.1 а.с.74-76).

Також 25.08.2020 року до суду з позовом (т.1 а.с. 121-131) звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА» (далі ТОВ «АГРІТЕРРА») до Головного управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати в повному обсязі ППР форми «С» № ГУ ДПС в Одеській області від 19.06.2020, яким ТОВ «АГРІТЕРРА» застосовані штрафні санкції в розмірі 1 000 000 грн (справа №420/8138/20).

Ухвалою суду від 31.08.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №420/8138/20 (т.1 а.с.191-193).

Ухвалою суду від 04.09.2020 року об`єднано в одне провадження справи №420/7162/20 та №420/8138/20 та присвоєний об`єднаній справі №420/7162/20. Розгляд об`єднаної справи №420/7162/20 вирішено здійснити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (т.1 а.с.113-115).

Ухвалою суду від 07.10.2020 року зупинено провадження по справі, ухвалою від 15.03.2021 року поновлено провадження (т.2 а.с.30-31, 45-48).

Ухвалою суду від 01.04.2021 року зупинено провадження по справі, ухвалою від 12.05.2022 року поновлено провадження (т.2 а.с.55-56, 69).

Ухвалою від 20.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач зазначив, що 19.06.2020 на підставі акту перевірки ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення (далі ППР) форми «С» № від 19.06.2020 року, яким застосовано до ТОВ «АГРІТЕРРА» штрафні санкції на суму 1 млн грн. Не погоджуючись з ППР від 19.06.2020 року № ТОВ «АГРІТЕРРА» на підставі ст. 56 ПКУ направило скаргу до ДПС України.

28.07.2020 надійшов від ДПС України лист від 24.07.2020 №23716/6/99-00-06-02-06-06, яким підтверджується отримання скарги платника податків та запитуються документи стосовно предмету скарги у ГУ ДПС.

Проте вже 29.07.2020 року отримано податкову вимогу форми «Ю» від 13.07.2020 №114986-53 про сплату 1 млн грн податкового боргу та рішення про опис майна у податкову заставу №69/11/15-32-53-09 від 27.07.2020 року.

Позивач вважає, що вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до п.56.15 ст.56 ПКУ скарга зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у ППР, на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (пп.14.1.175 п.14.1. ст.14 ПКУ)

Представник позивача зазначив, що процедура адміністративного оскарження була розпочата 03.07.2020 року та станом на час формування та направлення податкової вимоги не завершена, тобто сума грошових зобов`язань не є узгодженою, у зв`язку з чим у ТОВ «АГРІТЕРРА» відсутній податковий борг, що виключає формування та направлення податкової вимоги.

Таким чином, податкова вимога контролюючого органу та рішення про опис майна ТОВ «АГРІТЕРРА» винесені передчасно, а інформація про податковий борг ТОВ «АГРІТЕРРА» незаконно розміщена в інтегрованій картці платника податків інформаційної системи ДПС та інформаційних системах ДФС та ДПС України.

Також позивач зазначив, що 20.08.2020 ним отримано на електронну пошту рішення ДПС України від 19.08.2020 №25861/6/99-00-06-02-06-06 про результати розгляду скарги, яким залишено без змін ППР від 19.06.2020 року №, а скаргу залишено без задоволення.

Проте позивач вважає протиправним ППР від 19.06.2020 року №, прийнятим на підставі необґрунтованих висновків Акту перевірки щодо зберігання ТОВ «АГРІТЕРРА» пального за певними адресами за відсутності ліцензії. Вказані висновки суперечать фактичним обставинам, наявним первинним документами та нормам чинного податкового законодавства. Крім того, було порушено порядок проведення фактичної перевірки, що безпосередньо вплинуло на результати перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно відомостей про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП ТОВ «АГРІТЕРРА» на праві володіння експлуатує спеціалізований напівпричіп-паливозаправник (реєстраційний номер ААЗ409EA), який є транспортним засобом, тобто рухомим об`єктом. Оскільки транспортний заcіб не може мати постійної адреси місце розташування, так як не є об`єктом нерухомості, при його реєстрації зазначається адреса його власника або володільця, ТОВ «АГРІТЕРРА» має ліцензію на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі №00145, що була видана 13.03.2020 року.

Згідно з п.14.1.6-1 ст.14 ПКУ протягом періоду його використання для переміщення пального такий транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного. Акцизний склад пересувний немає чіткої прив`язки до місця або території, оскільки не є стаціонарною ємністю, відповідно напівпричіп-паливозаправник не є місцем зберігання пального в розумінні Закону №481/95-ВР, тому видача ліцензій на право зберігання пального на транспортний засіб - паливозаправник не передбачена.

Щодо порушення порядку проведення фактичної перевірки представник позивача вказав, що відповідно до абз. «а» п.2.1. Акту перевірки, висновок щодо зберігання пального за адресою: Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога 11 км було зроблено на підставі: рукописного напису на роздруківці оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за січень 2020 року-квітень 2020 року, наданої в перший день фактичної перевірки 13.05.2020 р, та зазначення «пункту розвантаження» у декількох видаткових накладних щодо придбання пального, що є порушенням підстав, передбачених ст.83 ПКУ, в якій наведений перелік документів, які є підставами для висновків. Рукописні надписи на документах не можуть слугувати підставою для здійснення висновків щодо порушення платником податків законодавства з питань обігу пального.

Представник позивача зазначає, що зупинка паливозаправника за вказаною адресою була зумовлена виконанням договорів поставки палива, умовами яких передбачено отримання продаж пального та після зупинки паливозаправник не містив палива у цистерні.

За адресою Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога 11 км та вул. Паркова, 46Б, кв.6, м. Чорноморськ, де нібито був розташований пересувний паливозаправник на момент початку проведення фактичної перевiрки посадові особи контролюючого органу не перебували, що підтверджує безпідставність висновку, встановленого в Акті перевірки, щодо наявності палива у пересувному паливозаправнику.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача подав відзиви на позови (т.1 а.с.83-86,199-202), у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що за наслідками акту фактичної перевірки від 22.05.2020 №1007/15-32-32-01/39438018 винесене ППР від 19.06.2020 № на загальну суму 1 млн грн.

Пунктом 59.1 статті 59 ПКУ передбачено, що у разі коли у платника податків виникає податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу, в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Станом на 10.07.2020 відповідно даних IC «Податковий блок» в КОР по виду класифікації доходів бюджету (21081500) «адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення закон у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну» за ТОВ «АГРІТЕРРА» рахується недоїмка у сумі 1млн грн, що підтверджується інтегрованою карткою платника податків за 2020 рік.

У зв`язку з наявністю податкового боргу на виконання вимог законодавства контролюючим органом сформована податкова вимога №114986-53 від 13.07.2020 року. Наявність податкового боргу свідчить також про відсутність підстав для звільнення з податкової застави майна ТОВ «АГРІТЕРРА».

Крім того, представник відповідача вказує, що у ГУ ДПС немає доступу до всіх баз даних ДПС України та не може технічно акумулювати даними базами та вносити до них зміни.

Також представник відповідача не погоджується з доводами позивача щодо неправомірності ППР від 19.06.2020 № та зазначив, що спеціалізований напівпричіп є ємністю, яка має місткість 33 000 літрів. Платником податків не заперечується факт зберігання отриманого пального в напівпричепі-паливозаправнику.

Оскільки напівпричіп-паливозаправник, в якому зберігалося пальне розташований/розміщений/знаходиться/перебуває за адресою: Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога, 11 км (підтверджено власноручними написом), є місцем (територією), на яку необхідно отримати ліцензію на право зберігання пального чи на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), незалежно від часу такого зберігання, чого підприємство не зробило.

Представник позивача подав до суду відповіді на відзиви (т.1 а.с.100-103, т.2 а.с.1-8,83-86). Представник наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначивши, що контролюючим органом будь-яких належних доказів зберігання пального в напівпричепі-паливозаправнику не надано. Позивач заперечує факт зберігання пального в напівпричепі-паливозаправнику.

Крім того, у змісті наказу на проведення перевірки відсутні будь-які покликання на конкретні підстави її призначення та вказано на норму підпунктів 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПКУ без відображення інформації, наявної та/або отриманої контролюючим органом, що стала підставою для його винесення.

Також представник зазначив, що після звернення ТОВ «АГРІТЕРРА» до Ради бізнес-омбудсмена щодо підключення некоректної інформації про податковий борг, внесений на підставі ППР № віл 19.06.2020 року, податковими органами самостійно було виключено такий податковий борг, що свідчить про визнання податковими органами факту безпідставного внесення податкового боргу до інтегрованої картки платника податків ТОВ «АГРІТЕРРА», а також безпідставність позиції відповідача, викладеної у відзиві.

До суду представник позивача 19.05.2022 року надав додаткові пояснення, в яких ще раз звернув увагу на те, що на момент перевірки ТОВ «АГРІТЕРРА» здійснювало на підставі отриманої ліцензії оптову торгівлю за відсутності місць оптової торгівлі пальним за допомогою пересувного напівпричепа-паливозаправника. Пересувний напівпричеп (автоцистерна) за своїм визначенням не прив`язаний до місцевості або конкретної земельної ділянки. Водночас ТОВ «АГРІТЕРРА» не має власних та орендованих складських приміщень, відсутнє нерухоме майно, придатне для зберігання пального, та будь-які стаціонарні місця зберігання пального. Навіть юридична адреса ТОВ (м. Чорноморськ, вул. Паркова, 46Б, кв. 60) зареєстрована за адресою квартири, що також виключає можливість зберігання пального.

В Акті перевірки відповідач дійшов висновків про нібито зберігання пального за двома адресами: Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога, 11 км; м. Чорноморськ, вул. Паркова, 46Б, кв. 60.

Представник стверджує, що жодна з цих адрес не використовувалась для стаціонарного зберігання пального і у відповідача немає жодних доказів на підтвердження цього. Посилання на те, шо автоцистерна об`ємом 33 000 літрів може бути розташована як ємність для зберігання пального в квартирі, є взагалі абсурдним.

Так само, висновки Акту перевірки, зроблені на підставі відомостей, зазначених у рядку «пункт розвантаження» (Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога, 11 км) в деяких видаткових накладних, не можуть бути підставою для висновків щодо наявності стаціонарних ємностей для зберігання пального. Пункт розвантаження у видатковій накладній на пальне зазначається продавцем пального виключно для власних цілей обліку і не може свідчити про наявність чи відсутність у покупця певних місць зберігання.

Чинне законодавство не містило чіткої вимоги до отримання ліцензії на зберігання пального на пересувний напівпричіп-паливозаправник, а також підстав, за яких платник податків міг зробити висновок про необхідність отримання такої ліцензії.

Представник позивача у підтвердження своєї позиції просив звернути увагу на судову практику. Зокрема, в аналогічній справі №420/5139/20 рішенням суду від 13.08.2020, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020 року, було визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів та судом зазначено, що з положень законодавства випливає висновок, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей. Аналогічні висновки містяться в рішення суду у справах №640/13452/20, №420/14724/20, №160/9950/20, №420/13477/20. Представник просив задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши надані учасниками справи заяви по суті та докази судом встановлено, що ТОВ «АГРІТЕРРА» зареєстровано 10.10.2014 року, знаходиться на податковому обліку в органах державної податкової служби з 13.10.2014 року, здійснює види діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний) та інші, зокрема, 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (т.1 а.с.9-14).

ТОВ «АГРІТЕРРА» 13.03.2020 отримало ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00145 терміном дії до 13.03.2025 (т.1 а.с.55-56).

Відповідно до договору поставки №1873-2020 від 16.03.2020 ТОВ «АГРІТЕРРА» (покупець) отримує нафтопродукти та сплачує їх вартість від ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «СОКАР УКРАЇНА» (постачальника) строком до 31.12.2022 року (т.1 а.с.57-65).

12.05.2020 року ГУ ДПС виданий наказ №1692 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АГРІТЕРРА» ()», яким наказано посадовим особам ГУ ДПС провести з 13.05.2020 року фактичну перевірку ТОВ «АГРІТЕРРА», податкова адреса м. Чорноморськ, вул. Паркова,46-б, квартира (офіс) 60, адреса господарської одиниці м. Чорноморськ, бульвар Гайдара, буд.7-а, квартира (офіс) 3 (т.2 а.с.11-12).

13.05.2020 року головним державним ревізором інспектором складений запит «Про надання документів», в якому зазначено, що на підставі наказу від 12.05.2020 року №1692 розпочата фактична перевірка за адресою здійснення господарської діяльності м. Чорноморськ, бульвар Гайдара, буд.7-а, квартира (офіс) 3 та з метою дослідження питань перевірки наведений перелік документів, які необхідно надати до 18.05.2020 року в приміщення ГУ ДПС (м. Одеса, вул. Семінарська,5/ м. Одеса, Старобазарний сквер,3, каб.5). Запит вручений директору ТОВ Пшеницькому А.Ф. (т.1 а.с.224-225)

За результатами проведення фактичної перевірки на підставі наказу від 12.05.2020 року №1692 складений Акт від 22.05.2020 №1007/15-32-32-01/39438018 «Про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального» (т.1 а.с.138-142).

Відповідно до Акту від 22.05.2020 №1007/15-32-32-01/39438018 фактична перевірка господарської одиниці ТОВ «АГРІТЕРРА» розпочалась о 12 год 00 хв. 13.05.2020 та закінчилась о 16 год 00 хв. 22.05.2020 за адресою: вул. Гайдара, 7-а, кв. (офіс) 3, м. Чорноморськ, Одеська область, через яку здійснює господарську діяльність ТОВ «АГРІТЕРРА».

У висновку акту перевірки вказано, що за порушення ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР), передбачена відповідальність згідно з ст.17 цього Закону.

В акті також зазначено, що перевіркою встановлено, що у період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року (включно), зокрема станом на 31.03.2020 року (перехідний залишок на 01.04.2020 року, 22.04.2020 року та 30.04.2020 року) здійснювалось зберігання пального в місцях зберігання, на які не була отримана ліцензія на право зберігання пального.

Посадові особи контролюючого органу враховуючи наведене дійшли висновку, якій відображений в акті перевірки, що паливозаправник/автоцистерна, в якій зберігалося пальне станом на 30.04.2020 року, є ємністю, а адреса за якою розташована/розміщена/знаходиться/перебуває відповідна ємність Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога, 11 км, є місцем (територією), на яку необхідно отримати ліцензію на право зберігання пального чи на право зберігання промислової переробки), незалежно від часу такого зберігання, що підприємство не зробило.

В акті перевірки вказано, що на виконання письмового запиту від ІЗ.05.2020 року, 18.05.2020 року ТОВ «АГРІТЕРРА» надало копії документів, завірених належним чином,які досліджувались перевіряючими.

На думку перевіряючих, оскільки згідно відомості №l станом на 30.04.2020 року, обліковувались залишки пального - палива дизельного ДП-Л-Євро5-ВО (основний склад), а в відомостях за формою за 20-ОПП зазначене єдине місце про об`єкт оподаткування/пов`язаний оподаткуванням/через який здійснюється господарська діяльність - автоцистерна (спеціальний напівпричіп - паливозаправне, дата взяття на облік - 1.12.2019 року, місцезнаходження об`єкта- АДРЕСА_1 ), дана адреса - є місцем (територією) - основним складом, на яку необхідно отримати ліцензію па право зберігання пального чи на право зберігання пального чи на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) незалежно від часу такого зберігання, що підприємством не зроблено.

22.05.2020 року (не зазначено місце складання акту) посадовими особами ГУ ДПС Дімовим В.О. та Капраль В.Й. складений акт відмови від ознайомлення, підписання та отримання акту перевірки, згідно з яким директор ТОВ «АГРІТЕРРА» відмовився від ознайомлення, підписання та отримання примірнику акту перевірки (т.1 а.с.226).

Позивач не погодившись з висновками Акту перевірки подав заперечення на Акт (т.1 а.с.149-154), за результатами розгляду яких листом від 18.06.2020 року зазначено, що висновки, що викладені в акті перевірки є обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства (т.1 а.с.166-170).

На підставі Акту перевірки від 22.05.2020 №1007/15-32-32-01/39438018 ГУ ДПС в Одеській області 19.06.2020 року прийняло ППР форми «С» № про застосування суми штрафних санкцій за порушення ст. 15 Закону №481/95-ВР на загальну суму 1 000 000 грн (т.1 а.с.40).

Відповідно до розрахунку штрафних (фінансових) санкцій по акту перевірки від 22.05.2020 №1007/15-32-32-01/39438018 ТОВ «АГРІТЕРРА» нараховано за порушення ст. 15 Закону №481/95-ВР зберігання палива без ліцензії за адресами: м. Чорноморськ, вул. Паркова, 46Б, кв. 60 та Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога, 11 км по 500 000 грн, на загальну суму 1млнгрн (т.1 а.с.41).

Позивач не погодившись з ППР подав 03.07.2020 року скаргу до ДПС України (т.1 а.с.171-179), за результатами розгляду якої отримав рішення від 19.08.2020 року про результати розгляду скарги. Згідно з рішенням від 19.08.2020 року ППР залишено без змін, а скаргу без задоволення (т.1 а.с.180-185).

До розгляду скарги на ППР, поданої позивачем до ДПСУ, відповідачем сформована податкова вимога форми «Ф» №114986-53 від 13.07.2020 про сплату податкового боргу, якій наявний у позивача станом на 12.07.2020 року у сумі 1 млн грн (т.1 а.с.16).

Також 27.07.2020 заступником начальника ГУ ДПС Бондаренко А.Б. прийняте рішення №69/11/15-32-53-09 про опис майна ТОВ «АГРІТЕРРА» у податкову заставу (т.1 а.с.17).

Отримавши вимогу та рішення про опис майна позивач листом від 15.07.2020 року повідомив контролюючий орган про незаконність вказаних вимоги та рішення, оскільки ППР оскаржується, є неузгодженим, тобто у позивача відсутній податковий борг. Позивач просив видалити відомості з інформаційних систем про наявність податкового боргу у ТОВ «АГРІТЕРРА» та повідомив про намір звернутися до Ради бізнес-омбудсмена щодо неправомірного включення інформації про наявність податкового боргу (т.1 а.с.20).

Позивач звернувся до Ради бізнес-омбудсмена, остання направила лист до ГУ ДПС, ДПСУ про вжиття невідкладних заходів для відображення коректної інформації в інтегрованій картки платника податків. Листом від 11.08.2020 року ДПС України повідомило Раду бізнес-омбудсмена та ТОВ «АГРІТЕРРА» щодо даних інтегрованої картки платника податків, а саме про проведення з виключення з обліку нарахованої суми за оскаржуваним повідомленням рішенням (т.1 а.с.107-109).

Дослідивши заяви по суті учасників справи, надані ними докази суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли між суб`єктом господарювання та контролюючим органом сфері справляння податків і зборів.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактична перевірка ТОВ «АГРІТЕРРА» проведена на підставі наказу 12.05.2020 року №1692 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «АГРІТЕРРА», які згідно з його змістом прийнятий контролюючим органом керуючись п.п.19-1.1.4 п.п. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст.20, пп.80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України (т.2 а.с.11-12).

Отже, підставою для проведення фактичної перевірки визначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення при складанні акту перевірки, на підставі якого прийняте оскаржуване ППР, відображення в ньому даних, які не відповідають дійним обставинам.

Порядок проведення фактичних перевірок та оформлення результатів регламентовано ПКУ.

Пунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПКУ встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника.

Згідно з п.80.7 ст.80 ПКУ фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст.86 цього Кодексу (п.80.10 ст.80 ПКУ).

Згідно зі ст.86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом (п.86.1 ст.86).

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПКУ акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених ст.80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Позивач у запереченнях на акт перевірки посилався на відображенні в акті явно неправдивої інформації, зокрема: - про відсутність у ТОВ «АГРІТЕРРА» ліцензії, тоді як ТОВ «АГРІТЕРРА» 13.03.2020 отримало ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00145 терміном дії до 13.03.2025 року; - про відмову директора ТОВ Пшеницкого А.Ф. від підписання Акту перевірки, акт відмови від підписання не складався та не надсилався.

У листі ГУ ДПС «Про результати розгляду заперечень» від 18.06.2020 року ГУ ДПС зазначено, що у зв`язку із відмовою директора ТОВ від підписання та отримання акту перевірки від 22.05.2020 року №1007/15-32-32-01/39438018 фахівцями ГУ ДПС складений акт від 22.05.2020 року №284. Надіслання відповідного акту на адресу платника податків не передбачено нормами ПКУ. Тобто у вказаному листі не зазначено де був складений акт перевірки, де та в якій час він вручався директору ТОВ.

Дослідивши акт перевірки, акт відмови від підпису акту перевірки суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не спростовані належними та допустимі доказами твердження позивача щодо порушення його прав в цієї частині.

В Акті перевірки зазначено, що перевірку закінчено 22.05.2020 року о 16.00год. Для ознайомлення з матеріалами перевірки та їх підписання, керівнику пропонується прибути до управління контролю обігом та оподаткування підакцизних товарів ГУ ДПС за адресою: м. Одеса, Старобазарний сквер,3, - 22 травня 2020 року о 16.15год (т.1 а.с.207). У той же час в цьому ж Акті перевірки зазначено, що фактична перевірка господарської одиниці ТОВ «АГРІТЕРРА» розпочалась о 12 год 00 хв. 13.05.2020 за адресою: вул. Гайдара, 7-а, кв. (офіс) 3, м. Чорноморськ, Одеська область, через яку здійснює господарську діяльність ТОВ «АГРІТЕРРА».

Пункт 86.5 ст.86 ПКУ надає право контролюючому органу підписання акта перевірки особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснювати за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Перевірка проводилась у м. Чорноморськ, закінчена 22.05.2020 року о 16.00год, а підписання цього акту ймовірно здійснювалось у м. Одесі, куди запропоновано явиться представнику позивача 22.05.2020 року о 16.15год. Відповідачем не надано належних доказів повідомлення позивача про закінчення перевірки та необхідності з`явитись для підписання акту перевірки, що ставить під сумнів достовірність акту від 22.05.2020 року №284 про відмову від ознайомлення та підпису акту перевірки, в якому відсутні місце та час його складання.

Крім того, в акті від 22.05.2020 року №284 зазначено реєстраційний номер акту перевірки - №1007/15-32-32-01/39438018 від 22.05.2020 року. Відповідно до п.86.5 ст.86 ПКУ акт про результати фактичних перевірок, визначених ст.80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Тобто посадові особи підписавши акт перевірки 22.05.2020 року о 16.00год, зареєстрували його, після чого склали акт від 22.05.2020 року №284 (запропоновано явиться представнику позивача 22.05.2020 року о 16.15год).

Також дослідивши акт перевірки суд дійшов висновку, що відсутні належні докази наявності порушення позивачем ст. 15 Закону №481/95-ВР.

Згідно відомостей за формою 20-ОПП ТОВ «АГРІТЕРРА» внесло відомості про об`єкт оподаткування /пов`язаний з оподаткуванням/ через який здійснюється господарська діяльність автоцистерна (спеціальний напівпричіп паливозаправне дата взяття на облік 11.12.2019, місцезнаходження об`єкта вул. Паркова, 46Б, кв.60, м. Чорноморськ, Одеська область).

В акті перевірки відсутні відомості про наявність у позивача ТОВ «АГРІТЕРРА» стаціонарних цистерн/ємностей.

Відповідач не спростував доводів позивача, що за місцем знаходження паливозаправник/автоцистерни за адресою Біляївський район, с. Латівка, об`їзна дорога, 11 км, фактична перевірка посадовими особами взагалі не проводилась. Фактично посадовими особами контролюючого органу здійснена документальна перевірка, оскільки в акті перевірки міститься лише посилання на бухгалтерські документи. Проте правильність ведення бухгалтерського обліку не може бути предметом фактичної перевірки. Будь-які висновки щодо наявності неузгодженості показників в оборотно-сальдових відомостях не призводять до висновку про порушення ТОВ «Агрітерра» Закону №481/95-ВР.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом та пального на території України врегульовані Законом №481/95-ВР, а також ПК України.

Відповідно до п.п.14.1.6. п.14.1. ст.14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону №481/95-ВР, під місцем зберігання пального розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; під зберіганням пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Крім цього, згідно ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Згідно з вказаними положеннями законодавства отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" та положень п.п.14.1.6. п.14.1. ст. 14 ПК України, позивач не повинен отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне було завантажене у паливні баки транспортних засобів.

Оскаржуване податкове повідомленні-рішенні від 19.06.2020 № не відповідає формі його складання, оскільки в графах «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, порушення якого встановлено», «посилання на пункт та статтю законодавчого акта, який є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності» наявні посилання лише на статті 15 та 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» без зазначення конкретних частин, пунктів чи абзаців вказаних статей, що не дає можливості встановити чітку норму законодавства, порушення якої зафіксовано відповідачем та яка стала підставою для застосування штрафних (фінансових санкцій).

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС 19.06.2020 №, відповідно до якого було встановлено порушення позивачем ст. 15 Закону №481/95-ВР, та на підставі ст.17 Закону №481/95-ВР до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 1 000 000 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Підлягають задоволенню також вимоги позивача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги №114986-53 від 13.07.2020 та рішення №69/11/15-32-53-09 від 27.07.2020 року про опис майна ТОВ «АГРІТЕРРА» у податкову заставу , виходячи з наступного.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

Згідно з п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 ПК України).

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межу повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (пункт 56.2 статті 56 ПК України).

При цьому, скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (пункт 56.3 статті 56 ПК України).

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 статті 56 ПК України, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні) на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується не надсилаються, а сума грошового зобов`язання вважається неузгодженою (пункт 56.15 статті 56 ПК України).

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 56.18 статті 56 ПК України).

Судом достовірно встановлено, що оскаржувані позивачем податкова вимога «Ф» 13.07.2020 та рішення №69/11/15-32-53-09 від 27.07.2020 року про опис майна ТОВ «АГРІТЕРРА» у податкову заставу прийняті контролюючим органом за відсутністю у позивача податкового боргу, оскільки сума штрафних санкцій визначена в ППР від 19.06.2020 №001085320 є неузгодженою в силу оскарження вказаного ППР.

Щодо вимоги позивача зобов`язального характеру відносно ГУ ДПС, а саме: відновити показники щодо податкової заборгованості ТОВ «АГРІТЕРРА» зі сплати штрафних санкцій за порушення законодавства в сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в інтегрованій картці платника в інформаційній системі ДПС та видалити будь-які відомості щодо наявності податкового боргу у ТОВ «АГРІТЕРРА» з інформаційних систем ДФС та ДПС України суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на те, що вказане порушення було усунуто після надіслання 06.08.2020 Радою бізнес-омбудсмена листа №26582 до начальника ГУ ДПС в Одеській області Шедевської Ю.Л. та голови ДПС України Любченка О.М.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.73-76 КАС України).

Статтею 76 КАС України визначено, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Частиною 3 ст.139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 19 204 грн (т.1 а.с.8) та 15 000 грн (т.1 а.с.132), що разом становить 34 204 грн.

З урахуванням викладеного суд вважає, що з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача витрати на сплату судового збору у сумі 32 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2,3,6,7,9,139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА» (вул. Паркова, 46Б, кв. 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68003, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 68044, код ЄДРПОУ ВП44069166) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.06.2020 форми «С» № про застосування суми штрафних санкцій на загальну суму 1 000 000 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 13.07.2020 форми «Ю» №114986-53 про сплату 1 000 000 грн податкового боргу.

Визнати протиправним та рішення від 27.07.2020 року №69/11/15-32-53-09 Головного управління ДПС в Одеській області про опис майна Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА» у податкову заставу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІТЕРРА» судові витрати у сумі 32 000 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва