Справа № 420/4274/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4274/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Енерго-Акумулятор» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов приватного підприємства «Енерго-Акумулятор» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 14.01.2022 року №763/15-32-07-02 та №761/15-32-07-02.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення (далі - ППР) були винесені податковим органом на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки №28440/15-32-07-02/33138153 від 21.12.2021 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Енерго-Акумулятор», а тому вони є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки з боку позивача відсутні порушення вимог Податкового кодексу України та іншого чинного законодавства при здійсненні підприємством господарської діяльності.

Ухвалою суду від 18.04.2022 року позовну заяву приватного підприємства «Енерго-Акумулятор» до Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

11.05.2022 року на електрону пошту суду від представника Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що податковий орган заперечує проти задоволення позовних вимог приватного підприємства «Енерго-Акумулятор», оскільки оскаржувані податкові повідомлення-рішення, за твердженням відповідача, є законними та обґрунтованими, винесеними у відповідності до вимог чинного законодавства.

Приватним підприємством «Енерго-Акумулятор» в свою чергу до суду було подано відповідь на відзив Головного управління ДПС в Одеській області, в якої позивач наполягає на задоволенні його позовних вимог та просить відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві. ПП «Енерго-Акумулятор» також зазначає про документальне підтвердження ним реальності та фактичності здійснення всіх господарських операцій зі своїми контрагентами-постачальниками протягом часу здійснення таких операцій.

Заперечень на відповідь на відзив Головним управлінням ДПС в Одеській області до суду надано не було.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом у справі встановлено наступне.

Приватне підприємство «Енерго-Акумулятор» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 20.08.2004 року за №0000535.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності позивача є: 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.21 Електромонтажні роботи; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 42.21 Будівництво трубопроводів.

Приватне підприємство «Енерго-Акумулятор» з 01.07.2012 року є платником податку на додану вартість.

02.12.2021 року наказом ГУ ДПС в Одеській області №8776-п було вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «Енерго-Акумулятор» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Укргазтех» за період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року та з ТОВ «БГ «Айрон Альянс» за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року.

06.12.2021 року податковим органом у зв`язку із проведенням документальної позапланової виїзної перевірки на адресу позивача був направлений запит про надання первинних документів, які належать і пов`язанні з предметом перевірки.

В період з 06.12.2021 року по 14.12.2021 року на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 02.12.2021 року №8776-п, направлень на перевірку від 02.12.2021 року, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області було проведено позапланову виїзну перевірку приватного підприємства «Енерго-Акумулятор» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Укргазтех» за період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року та з ТОВ «БГ «Айрон Альянс» за період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року.

За результатами перевірки податковим органом було складено акт №28440/15-32-07-02/33138153 від 21.12.2021 року, у висновках якого зазначено про порушення позивачем п.44.1 ст.44, п.п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, Податкового кодексу України, а саме заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, у загальній сумі 276958,00 грн., в т.ч. за грудень 2019 року на суму 17361,00 грн., за травень 2020 року на суму 259597,00 грн., та завищення позивачем суми від`ємного значення об`єкту оподаткування з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за грудень 2020 року на суму 415409,00 грн.

Також відповідачем 10.12.2021 року було складено акт №3731/15-32-07-02-33138 щодо ненадання позивачем оригіналів первинних документів у ході документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Енерго-Акумулятор», а саме зазначено, що позивач не надав ГУ ДПС в Одеській області товарно-транспорті накладні на перевезення кабелю та багатофункціонального пристрою та сертифікати відповідності (походження).

За результатами вищезазначеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області були винесені наступні податкові повідомлення-рішення (далі ППР):

- від 14.01.2022 року №761/15-32-07-02 (форма В4), яким позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 415 409,00 грн.;

- від 14.01.2022 року №763/15-32-07-02 (форма Р), яким ПП «Енерго-Акумулятор» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 346198,00 грн., в тому числі: за податковим зобов`язанням 276958,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 69240,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому судом під час розгляду адміністративної справи №420/4274/22 було встановлено, що зазначені в акті перевірки №28440/15-32-07-02/33138153 від 21.12.2021 року порушення були визначені контролюючим органом приватному підприємству «Енерго-Акумулятор» через здійснення позивачем господарських відносин з контрагентами: ТОВ «Укргазтех» у період з 01.11.2019 року по 30.11.2019 року та з ТОВ «БГ «Айрон Альянс» у період з 01.12.2020 року по 31.12.2020 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив ГУ ДПС в Одеській області, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі ПК України).

В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п. 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно п. 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Приписами підпункту «а» пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання, виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За положеннями п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п. 201.8 ПКУ).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПКУ передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 10.09.2019 року між приватним підприємством «Енерго-Акумулятор» (як покупцем) та ТОВ «Укргазтех» (як постачальником) було укладено договір поставки №А01-45/19.

Відповідно до п.1.1 Договору №А01-45/19 постачальник зобов`язується передати у власність покупцю кабель (далі - товар) відповідно до Специфікації №1 до Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного Договору.

Загальна сума договору складає 2 000 833,33 грн., ПДВ 400 166,67 грн., всього 2401000,00 грн. Асортимент товару та ціна на кожний вид наведені у Специфікації №1, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони можуть зміни або доповнити асортимент товару узгодивши додаткову Специфікацію до цього Договору, яка буде являтися невід`ємною частиною цього Договору.

Покупець здійснює 100% попередню оплату в розмірі суми, вказаної в п.2.1 договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, протягом 60 днів з дати підписання договору (п.п. 2.1 - 2.3 Договору).

Строк поставки до 31 липня 2020 року. Поставка проводиться на умовах DDP склад Покупця, згідно правил INCOTERMS-2010. Постачальник може здійснювати поставку товару окремими партіями. (п.п. 3.1-3.3 Договору).

На підтвердження поставки товару за вищезазначеним договором, позивач надав передбаченні умовами договорів та вимогами чинного законодавства України первинні документи, а саме: договорі поставки №А01-45/19 від 10.09.2019 року, специфікацію №1 до договору №А01-45/19 від 10.09.2019 року, видаткову накладну №А0145/19-1 від 21.11.2019 року, платіжне доручення від 07.11.2019 року №187, товарно-транспортну накладну від 21.11.2019 року №14, податкову накладну від 07.11.2019 року №1 зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 за листопад 2019 року.

Також позивачем було надано та судом досліджено первинну документацію, що свідчить про використання приватним підприємством «Енерго-Акумулятор» отриманих від контрагента ТОВ «Укргазтех» товару (кабелів) у власній господарській діяльності, а саме вчинення господарських операцій на користь державного підприємства «НЕК «Укренерго» на виконання договору підряду від 10.05.2019 року №04-4/1028-19.

Також судом встановлено, що 29.10.2020 року між приватним підприємством «Енерго-Акумулятор» (як покупцем) та ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» (як постачальником) було укладено договір поставки №2910/20.

Відповідно до п.1.1 Договору №2910/20 постачальник зобов`язується передати у власність покупцю обладнання (далі - товар) відповідно до Специфікації №1 до Договору, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного Договору.

Загальна сума договору складає 1 753 200,00 грн., ПДВ 292 200,00 грн.. Асортимент товару та ціна на кожний вид наведені у Специфікації №1, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Сторони можуть зміни або доповнити асортимент товару узгодивши додаткову Специфікацію до цього Договору, яка буде являтися невід`ємною частиною цього Договору.

Покупець здійснює оплату вартості товару в розмірі суми, вказаної в п. 2.1 цього договору, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, протягом 90 днів з дати поставки (п.п. 2.1 - 2.3 Договору).

Строк поставки протягом 90 днів з дати підписання Договору. Поставка проводиться на умовах DDP склад Покупця, згідно правил INCOTERMS-2010. Постачальник може здійснювати поставку товару окремими партіями (п.п. 3.1-3.3 Договору).

На підтвердження поставки товару за вищезазначеним договором, позивач надав передбаченні умовами договору та вимогами чинного законодавства України первинні документи, а саме: договір поставки №2910/20 від 29.10.2020 року, специфікацію до договору№2910/20 від 29.10.2020 року, видаткову накладну №2910/20-1 від 16.12.2020 року, товарно-транспортну накладну №1 від 16.12.2020 року, податкову накладну від 16.12.2020 року №3, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, платіжні доручення від 11.02.2021 року №124 та від 05.03.2021 року №193, оборотно-сальдові відомості по рахунку 631 за січень 2020 року березень 2021 року.

Також позивачем було надано та судом досліджено первинну документацію, що свідчить про використання приватним підприємством «Енерго-Акумулятор» отриманого від контрагента ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» товару у власній господарській діяльності, а саме вчинення господарських операцій на користь АТ «Укртрансгаз» на виконання договору підряду від 22.01.2019 року №.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про здійснення позивачем вищезазначених господарських операцій з метою формування штучного обсягу податкового кредиту з огляду на отримання від інших підрозділів податкової служби чи з інформаційних систем Державної податкової служби інформації, щодо контрагентів позивача, а саме не придбання та відсутність у ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» зареєстрованих податкових накладних на товар, що був реалізований в подальшому на користь позивача, а також відсутність у контрагентів позивача основних фондів, необхідних для реалізації товару.

З даного приводу суд зауважує наступне.

Так згідно витягів з ЄДРПОУ контрагенти позивача ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» та ТОВ «Укргазтех» на момент здійснення господарських правовідносин з приватним підприємством «Енерго-Акумулятор» були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридичні особи, перебували на обліку в податковому органі та відповідно до видів їх господарської діяльності за КВЕД могли поставляти позивачу товари, які визначені у наданих до суду первинних документах.

У період здійснення спірних господарських правовідносин з позивачем будь-яких записів щодо відсутності ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» та ТОВ «Укргазтех» за їх місцезнаходженням, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, до ЄДРПОУ не вносилось. В акті перевірки та у відзиві на адміністративний позов немає жодних посилань відповідача на те, що свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво платника податку на додану вартість у контрагентів позивача на момент укладання чи виконання ними умов договорів поставки були скасовані чи визнанні недійсними за рішенням суду.

Суд зазначає, що сама по собі відсутність у контрагентів транспортних засобів, нерухомого майна, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю.

Представниками відповідача не спростовано того, що укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки товарів, а податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит та формування витрат підприємства в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних контрагента, або третіх осіб) здійснюється поставка товарів постачальником.

Чинним законодавством не регламентовано питання щодо кількості штатних працівників, або інших обов`язкових ресурсів для здійснення певного виду господарської діяльності, а податковим органом, як суб`єктом владних повноважень, що встановлював порушення з боку позивача, не зазначено ні в акті перевірки, ні у відзиві на адміністративний позов, яка кількість зазначених ресурсів є достатньою, на його думку, для здійснення спірних господарських операцій.

Щодо посилання відповідача на дослідження ним ланцюгу отримання контрагентами позивача товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Група «Айрон Альянс»» та товариством з обмеженою відповідальністю «Укргазтех» від інших суб`єктів господарювання товарів, проданих ними на адресу ПП «Енерго-Акумулятор», суд зазначає, що при дослідженні факту здійснення господарської операції, оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань, визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Висновки податкового органу в акті перевірки ґрунтуються лише на результатах інформації щодо контрагентів позивача та інших суб`єктах господарювання, у яких зазначені підприємства придбавали товар, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді.

Суд зазначає, що, встановивши за даними власних інформаційних систем факт «обриву» ланцюга постачання товарів, контролюючий орган не здійснив будь-яких дій, направлених на отримання документального підтвердження відповідних обставин.

Так, пунктом 73.3 статті 73 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Відповідно до пункту 73.5 статті 73 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової інформації контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків та даних щодо неприбуткових організацій, визначених пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків, у тому числі між платником податку та неприбутковими організаціями, визначеними пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу.

Отже, висновки контролюючого органу щодо обсягу і якості операцій та розрахунків між платниками податків не можуть ґрунтуватися на припущеннях чи суб`єктивних думках посадових осіб, інформації АІС «Податковий блок», Єдиного реєстру податкових накладних, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

З дослідженого акта перевірки вбачається, що посадові особи контролюючого органу обставини поставки товарів до ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» та ТОВ «Укргазтех», які у подальшому були поставлені позивачеві, не перевіряли, безпосередній аналіз фінансово-господарських документів не робився.

Крім того, за умови перевірки контрагентів-постачальників підприємств (ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» та ТОВ «Укргазтех») лише на підставі даних «Податкового блоку», неможливо отримати повну та достовірну інформацію про всі господарські операції, оскільки товар може придбаватись такими контрагентами не у платників ПДВ.

Також суд зазначає, що можливі порушення податкового законодавства з боку контрагентів позивача не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про наявність таких порушень з боку ПП «Енерго-Акумулятор», а також про відсутність у позивача, як покупця товару, права на формування податкового кредиту з ПДВ, а тому не позбавляють позивача права на його відображення у податковому обліку.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях чітко визначив правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

У разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (Рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі "Інтерсплав проти України").

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 року ("Булвес" АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу №1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону "Про податок на додану вартість" стало не передбачуваним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п. 43, п. 69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Будь-яких доказів того, що позивач діяв без реальної господарської мети отримання прибутку, або з наміром штучного заниження бази оподаткування з податку на додану вартість, відповідачем за весь час розгляду справи до суду надано не було.

В ході розгляду даної справи відповідачем також не було пред`явлено до суду будь-які належних доказів нереальності правочину, укладеного між позивачем та його контрагентами.

Також суд критично ставиться до посилання відповідача, щодо віднесення ТОВ «Будівельна Група «Айрон Альянс»» рішенням від 10.02.2021 року та ТОВ «Укргазтех» рішенням від 26.05.2021 року до ризикових платників податків, оскільки такі рішення були прийняті контролюючим органом у 2021 році, а позивач мав взаємовідносини з контрагентами у 2019 та 2020 роках.

Слід також зазначити, що під час розгляду справи відповідачем не надавались: рішення суду відносно контрагентів позивача, яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 Господаського кодексу України («Фіктивна діяльність суб`єкта господарювання»); рішення суду, прийнятого в порядку ст. 234 Цивільного кодексу України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином; рішення суду про визнання правочинів з контрагентами недійсними з підстав їх суперечності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, як-то передбачено приписами ч. 3 ст. 228 ЦК України; рішення суду, яке б було прийнято в порядку ст. 207 ГК України щодо визнання недійсними спірних операцій з підстав невідповідності спірних операцій вимогам закону, або вчинення їх з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, тощо.

Щодо посилань відповідача не ненадання позивачем під час перевірки товарно-транспортних накладних та сертифікатів походження товарів, суд зауважу наступне.

Також згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року №128/2568), ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Товарно-транспортна накладна не є обов`язковим первинним документом, що складається під час здійснення господарської операції з поставки товару, а є первинним документом, що лише підтверджує операції учасників транспортних перевезень (вантажовідправника, вантажоотримувача, перевізника), тому її неналежне оформлення або відсутність у покупця товару за наявності належних первинних документів, що підтверджують факт поставки та оприбуткування товару, не може слугувати безумовною підставою для висновку щодо безтоварності господарської операцій з поставки товару в цілому. Сама по собі відсутність або неналежне оформлення ТТН не є достатнім аргументом, який доводить нереальність господарської операції.

Більш того суд враховує, що такі товарно-транспортні накладні були надані позивачем до суду під час розгляду адміністративної справи №420/4274/22.

Також суд зауважує, що сертифікати, паспорти на продукцію, або інші документи, що підтверджують якість і безпеку товару не є документами, які впливають на визначення об`єкта оподаткування. Відтак відсутність у платника податків сертифікатів якості та сертифікатів походження товару за наявності доказів фактичного отримання товару та його використання в господарській діяльності не може позбавляти такого платника права на формування податкового кредиту за відповідними господарськими операціями. Податкове законодавство не пов`язує таке право з наявністю у платника податку сертифікатів якості й сертифікатів походження товару.

Інші посилання представника позивача, покладені в обґрунтування позовних вимог, не впливають на висновки суду в даній адміністративній справі.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, а також доказів того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин справи, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги ПП «Енерго-Акумулятор» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано платіжне доручення від 06.04.2022 року №375 про сплату судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру у загальній сумі 11424,10 грн.

На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви ПП «Енерго-Акумулятор» у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 11424,10 грн. з Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов приватного підприємства «Енерго-Акумулятор» (65045, м.Одеса, вул. Новосельського, 108) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 14.01.2022 року №763/15-32-07-02 та №761/15-32-07-02.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства «Енерго-Акумулятор» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 11424,10 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький