Справа № 280/2556/22
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року Справа № 280/2556/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009 м. Кропивницький вул. Соборна, буд. 7а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-б, )

про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії від 20.01.2022 №37;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в Ремонтно-будівельному кооперативі Енергоремонтник з 12.02.1993 по 02.10.1997 та призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення за пенсією.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що звернувся до відповідача 2 із заявою про призначення пенсії за віком у зв`язку з досягненням 60-річного віку та наявністю необхідного страхового стажу понад 28 років відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, рішенням відповідача 1 від 20.01.2022 № 37 у призначенні позивачу пенсії відмовлено з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу. Вказує, що до його страхового стажу відповідачем 1 не зараховано період роботи з 12.02.1993 по 02.10.1997 у Ремонтно-будівельному кооперативі «Енергоремонтник» (тобто, понад 4 роки 7 місяців) через те, що запис про звільнення завірений печаткою УРСР. При цьому відповідачем 1 визнається наявність у позивача стажу роботи 23 роки 9 місяців і 29 днів. Вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позовну заяву не визнав, у відзиві вх. № 19811 від 02.06.2022 вказав, що ОСОБА_1 13.01.2022 звернувся до головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком та після перевірки даних документів встановлено, що записи про періоди роботи з 12.02.1993 по 02.10.1997 внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 20.06.1974 № 162, а саме запис про звільнення з роботи завірений печаткою УРСР та не містить ідентифікаційного коду. Вважає позовні вимоги необгрунтованими та просить відмовити у їх задоволенні.

Ухвалою суду від 21.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2556/22. Призначено розгляд справи без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 13.01.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності було винесено рішення №37 від 20 січня 2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Позивач не погодившись з рішенням та з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії). Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_2 (запис №24) ОСОБА_1 12 лютого 1993 року прийнятий на роботу на посаду прораба у Ремонтно-будівельний кооператив «Енергоремонтник», згідно запису трудової книжки №25 позивач 02 жовтня 1997 року звільнений із Ремонтно-будівельного кооперативу «Енергоремонтник».

Головним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, з якої можливо встановити, що позивач має необхідний стаж для призначення пенсії за віком.

Суд звертає увагу на те, що, записи в трудовій книжці про зазначені періоди роботи позивача відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, посади на яких працював позивач та відбиток печаток підприємств. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень.

Стосовно посилань відповідача на неможливість зарахування позивачу страхового стажу за період роботи з 12.02.1993 по 02.10.1997 у зв`язку з тим, що запис трудової книжки №25 від 02 жовтня 1997 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи завірений печаткою не існуючої на той час Української Радянської Соціалістичної Республіки та не містить ідентифікаційного коду, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Суд також зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17, від 7 лютого 2018 року у справі № 275/615/17.

Суд вважає необхідним вказати на те, що Україну проголошено незалежною державою 24 серпня 1991 року. До цього часу, на печатках підприємств, установ та організацій могла містити напис «УРСР». В подальшому зміна печаток відбувалась поступово і протягом значного часу.

Та обставина, що підприємство не змінило свою печатку новою після припинення УРСР, не робить документи, які засвідчені нею, такими, що не підлягають застосуванню або не чинними та неправдивими.

Висновок відповідача про те, що період роботи з 12.02.1993 по 02.10.1997 зарахувати до страхового стажу неможливо у зв`язку з тим, що період роботи в даній організації завірено печаткою з написом УРСР не ґрунтуються на жодній нормі законодавства. Запис про звільнення в трудовій книжці завірений печаткою на якій наявний напис УРСР, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу особи, який дає йому право на призначення пенсії за віком.

Також суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії за віком є наявність відповідного страхового стажу роботи та досягнення відповідного віку, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, стосовно посилань відповідача на відсутність ідентифікаційного коду підприємства на печатці, якою засвідчено підпис посадової особи, яка внесла запис у трудову книжку про звільнення.

Суд зазначає, що у відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємства в Україні», норми якого були чинними на час початку роботи позивача у Ремонтно-будівельному кооперативі «Енергоремонтник», підприємство має самостійний баланс, розрахункові (поточні) та інші рахунки в установах банків, печатку зі своїм найменуванням, а також знак для товарів і послуг. Вимог щодо зазначення на печатці ідентифікаційного коду юридичної особи зазначений Закон не містив.

Опис печаток і штампів був визначений у розділі 4 Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 жовтня 1993 року № 643 (далі - Інструкція № 643). На час її прийняття вимога про зазначення на печатці ідентифікаційного номеру була відсутня.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 1994 року № 276 було затверджене Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності (далі - Положення № 276), яким вперше встановлено вимогу щодо зазначення номеру, що присвоюється суб`єкту господарювання під час його державної реєстрації.

Так, у відповідності до абз. 3 п. 11 Положення № 276 на печатках і штампах повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності.

У зв`язку з прийняттям вказаного Положення, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 липня 1994 року № 379 були внесені зміни до Інструкції № 643. Зокрема, п. 4.2 вказаної інстанції було доповнено новим абзацом, який передбачав, що на печатках і штампах суб`єктів підприємницької діяльності повинен зазначатися номер свідоцтва про державну реєстрацію.

Разом з тим, зазначені нормативно-правові акти не передбачали визнання недійсними раніше виданих печаток та не встановлювали для суб`єктів підприємницької діяльності обов`язку здійснити заміну печатки, у зв`язку із встановленням новим вимог до її оформлення.

З 01 січня 2004 року набув чинності Господарський кодекс України, відповідно до ч. 7 ст. 58 якого на печатках і штампах суб`єкта господарювання повинен зазначатись ідентифікаційний код, за яким цього суб`єкта включено до державного реєстру суб`єктів господарювання, або ідентифікаційний код громадянина-підприємця.

Положеннями п. 4 розділу IX «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України було установлено, що Господарський кодекс України застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов`язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Отже, фактично на час роботи позивача у Ремонтно-будівельному кооперативі «Енергоремонтник`законодавцем не ставились вимоги щодо обов`язкового зазначення ідентифікаційного коду на печатці підприємства.

При цьому, ані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ані Порядком №637 не встановлено критерію оцінки оформлення трудової книжки при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком. Встановлення такого критерію відповідачем у даному випадку не обумовлено жодним нормативно-правовим актом, а тому пенсійний орган діяв поза межами правового регулювання, що суперечить ст. 19 Конституції України.

Судом враховано, що Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 року №754/14898/15-а та у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 зазначено, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Таким чином, період роботи позивача з 12.02.1993 по 02.10.1997 року у Ремонтно-будівельному кооперативі «Енергоремонтник» підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Отже, за таких обставин, суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії від 20.01.2022 № 37.

Разом з тим, суд зазначає, що у рамках даної справи судом досліджувалося виключно питання щодо підстав для включення періоду з 12.02.1993 по 02.10.1997 до загального страхового стажу, оскільки саме з цих обставин виник спір, проте питання щодо достатності загального страхового стажу для призначення пенсії наразі не вирішується.

Тож, щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня звернення за пенсією суд констатує її передчасність, оскільки розрахунок страхового стажу для призначення пенсії з урахуванням періодів роботи з 12.02.1993 по 02.10.1997 року у Ремонтно-будівельному кооперативі «Енергоремонтник» має здійснити саме відповідач, з огляду на що, суд вбачає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2022 з урахуванням висновків суду у даній справі. Саме таким способом, на думку суду, права та інтереси позивача будуть забезпечені у належний правовий спосіб в межах предмету та підстав позову.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 744,30 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький вул. Соборна, буд.7а, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м.Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-б, ) про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від від 20.01.2022 № 37 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 12.02.1993 по 02.10.1997 року у Ремонтно-будівельному кооперативі «Енергоремонтник».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 744 (сімсот сорок чотири) грн. 30 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.06.2022.

Суддя Л.Я. Максименко