Справа № 620/18849/21
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2022 року Чернігів Справа № 620/18849/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Кутукова С.О., представника відповідача Пуценко Т.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області про скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 17.09.2021 № 25-01-100/0039/93 в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувану постанову прийнято без його відома, а документи, необхідні для проведення заходу державного контролю, не були вручені позивачу у законодавчо встановлений строк.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що 21.07.2021 на підставі наказу та направлення посадові особи Управління Держпраці здійснили інспекційне відвідування позивача, у зв`язку з відсутністю у позивача документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування було складено вимогу про надання документів, яку направлено поштовим зв`язком. В подальшому у зв`язку з ненаданням документів було складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю. Вказує, що за створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин шляхом ненадання інформації, документів, пояснень відповідачем винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій вказав, що відповідач притягнув його до відповідальності за невчинення обов`язкових дій, про вчинення яких на момент складання відповідного акту він не знав.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 06.01.2022 було частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову; ухвалою суду від 19.01.2022 було продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

Вислухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Начальником відділу з питань додержання законодавства про працю та аналітичного забезпечення Управління Держпраці у Чернігівській області Дудар Л. на ім`я начальника Управління Держпраці у Чернігівській області підготовлено доповідну записку від 20.07.2021 № 1568 про проведення інспекційного відвідування позивача (а.с. 129).

На підставі вказаної доповідної записки, 20.07.2021 відповідачем були видані наказ № 1178-Н про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин та направлення № 543 з терміном інспекційного відвідування з 21 по 30.07.2021 (а.с. 132, 133).

21.07.2021 відповідачем винесено вимогу про надання документів № 25-01-100/0130, якою зобов`язано позивача до 10:00 29.07.2021 надати документи для проведення заходу державного контролю (а.с. 134).

Вказана вимога була надіслана позивачу рекомендованим поштовим відправленням № 707, яке 23.08.2021 було повернуто відправнику (а.с. 135).

В подальшому інспектором праці Ткаченко С.А. було здійснено спробу проведення інспекційного відвідування, за результатами якої складено акт про неможливість проведення заходу державного контролю № 25-01-100/0039 від 30.07.2021 (а.с. 137).

У вказаному акті зафіксовано, що захід державного контролю неможливо провести у зв`язку з ненаданням станом на 30.07.2021 на вимогу завірених копій документів (а.с. 137).

Листом від 02.08.2021 відповідач позивачу направив акт про неможливість проведення заходу державного контролю № 25-01-100/0039 від 30.07.2021 та направлення від 20.07.2021 № 543 (а.с. 136, 138).

19.08.2021 відповідачем сформовано Повідомлення № 10-04/6838, в якому зазначено про те, що на виконання пункту 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509, зі змінами, повідомляє про одержання 17.08.2021 акту про неможливість проведення заходу державно контролю № 25-01-100/0039 від 30.07.2021, яким встановлені факти створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбачених абзацом восьмим частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України (а.с. 6, 139).

17.09.2021 Управлінням Держпраці прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 25-01-100/0039/93, відповідно до якої встановлено створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин шляхом ненадання інформації, документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, вирішено накласти на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 96000,00 грн (а.с. 5, 140, 141).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

У відповідності з положеннями частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 4 Кодексу законів про працю України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Так, частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон).

Так, згідно абзацу третього статті 1 Закону заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно частин четвертої та п`ятої статті 2 Закону заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Частинами другою, третьою статті 7 Закону передбачено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Водночас, частина п`ята статті 7 Закону встановлює, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Вказаний обов`язок органу державного нагляду (контролю) щодо надання суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення) кореспондується з визначеним частиною першою статті 10 Закону правом суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) перевіряти наявність у посадових осіб органу державного нагляду (контролю) службового посвідчення та посвідчення (направлення) і одержувати копію посвідчення (направлення) на проведення планового або позапланового заходу.

Згідно з підпунктами 6, 9 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015, Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю встановлено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі Порядок № 823).

Пунктом 8 Порядку № 823 передбачено, що під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів (пункт 9 Порядку № 823).

Згідно з пунктом 11 Порядку № 823 вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.

У пункті 13 Порядку № 823 закріплено, що під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право, зокрема: 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) одержувати копію направлення на проведення інспекційного відвідування; 3) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі: відсутності службового посвідчення; коли на офіційному веб-сайті Держпраці не оприлюднено уніфікованої форми акта інспекційного відвідування.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 823 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування, зокрема ненадання на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, перевищення строків проведення інспекційного відвідування, визначених пунктом 9 цього Порядку, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування із зазначенням відповідних підстав, який у разі можливості підписується об`єктом відвідування або іншою уповноваженою ним особою.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, суд зазначає, що в пункті 14 Порядку № 823 наводяться конкретні приклади створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці:

відмова у допуску до проведення відвідування, що полягає у ненаданні на письмову вимогу інспектора праці інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування;

перешкоди в реалізації інших прав, передбачених пунктом 10 цього Порядку, що включає також права інспектора праці на безперешкодний та без попереднього повідомлення вихід до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; на одержання робочого місця; на одержання від об`єктів відвідування інформації та/або документів, необхідних для проведення інспекційного відвідування.

Слід зазначити, що наявність повноважень контролюючого органу на безперешкодний доступ до об`єкта відвідування, у тому числі щодо одержання усіх необхідних матеріалів та робочого місця, не може нівелювати правами суб`єкта господарювання, закріпленими у пункті 13 Порядку, у тому числі щодо одержання копії направлення на проведення інспекційного відвідування, надання пояснень та одержання письмової вимоги інспектора, додержання інспектором праці чинного законодавства, тобто правом на обізнаність із конкретними вимогами інспектора праці та порядком їх виконання.

Як свідчать обставини справи, направлення від 20.07.2021 № 543 та вимога про надання документів № 25-01-100/0130 від 21.07.2021 були скеровані позивачу рекомендованими поштовими відправленнями № 686 та № 707 відповідно, однак не були отримані позивачем, що підтверджується даними з офіційного сайту ТОВ «Укрпошта» із зазначенням причин невручення поштового відправлення «не вручено під час доставки: інші причини» (а.с. 135-138).

Крім того, відповідні поштові відомості не містять даних про відмову позивача в одержання матеріалів, що стосуються організації інспекційного відвідування.

Також суд звертає увагу, що на момент складення відповідачем акту про неможливість проведення заходу державного контролю № 25-01-100/0039 від 30.07.2021 відповідачем не було перевірено факт вручення або не вручення позивачу вимоги про надання документів № 25-01-100/0130 від 21.07.2021.

Відтак, суд дійшов висновку, що у даній справі відсутні докази належного повідомлення суб`єкта відвідування, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , про витребування відповідних документів, а тому кваліфікувати дії позивача як створення перешкод у процесі інспекційного відвідування в даній справі неможливо.

Також відповідачем не надано та не названо суду доказів, які свідчать про свідомі та цілеспрямовані дії позивача, спрямовані на створення перешкод для проведення інспекційного відвідування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 22.10.2020 у справі № 804/4215/17, від 01.12.2020 у справі № 520/8842/18, від 13.04.2022 у справі № 580/682/20.

У відповідності до вимог частини першої статті 265 Кодексу законів про працю України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Положеннями частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження (абз. 2); недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абз. 7); вчинення дій, передбачених абзацом сьомим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у шістнадцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення (абз. 8).

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509).

Відповідно до положень Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються, зокрема, на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування (пункт 2).

Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2021 уповноваженою посадовою особою відповідача сформовано Повідомлення № 10-04/6838, в якому вона повідомляє позивача про одержання 17.08.2021 акту про неможливість проведення заходу державно контролю від 30.07.2021 № 25-01-100/0039, яким встановлені факти створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належно оформлення трудових відносин фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , для розгляду справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, передбачених абзацом 8 частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку (пункт 10 Порядку № 509).

Суд зауважує, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення (акту).

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта. Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Зважаючи на вказане та з огляду на встановлені судом обставини щодо порушення права суб`єкта господарювання на ознайомлення з направленням на проведення контрольного заходу, невручення вимоги про надання документів, суд приходить до висновку, що вказані порушення зумовлюють протиправність здійсненого заходу державного нагляду (контролю) та прийняття за його наслідками постанови про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, оскільки описані вище порушення виключають допустимість як доказів відомостей, отриманих в ході такої перевірки, та, відповідно, нівелюють її результати.

Стосовно інших посилань учасників справи, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що постанова Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу № 25-01-100/0039/93 від 17.09.2021 є протиправною та підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, зважаючи на сплату позивачем 2270,00 грн. за подання позовної заяви та 681,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, яку було частково задоволено ухвалою суду від 06.01.2022, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі 2497,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління Держпраці у Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 39, м. Чернігів, 14000, ) про скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 17.09.2021 № 25-01-100/0039/93.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2497,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.06.2022.

Суддя Н.М. Баргаміна