Справа № 380/6405/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6405/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 у якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення 25.06.2021 року компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за 2019-2021 роки;

- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за 2019-2021 роки.

Підставою позову є протиправність, на думку позивача, винесеної податковим органом вимоги про сплату боргу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ОСОБА_1 , з липня 2019 року проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2, (АДРЕСА_2) у військовому званні «підполковник». Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 11 травня 2021 року №331 (по особовому складу) звільнений у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінчен ням строку контракту). Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.06.2021 року №133 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Шепетівського ОМТЦК та СП Хмельницької області. За час проходження служби позивачу не надавалася додаткова оплачувана відпустка, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 №702. У день звільнення позивачу не було здійснено виплату компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за 2019 - 2021 роки. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою суду від 21.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , з липня 2019 року проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_2, (АДРЕСА_2) у військовому званні «підполковник».

Наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 11 травня 2021 року №331 (по особовому складу) звільнений у запас відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.06.2021 року №133 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до Шепетівського ОМТЦК та СП Хмельницької області.

ОСОБА_1 залучався до несення бойового чергування перебуваючи на посаді яка віднесена до переліку посад, що дають право на додаткову відпустку передбачену ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"(надалі по тексту - Закон № 2011-XII). В зазначений період додаткові відпустки позивачу не надавались і при звільнені з військової служби грошова компенсація а невикористані дні додаткової відпустки йому не виплачувалась.

Позивач звернувся до відповідача щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки згідно з Постановою Кабінету Міністрів №702 від 01.08.2012.

Відповідач листом від 28.08.2021 №350/188/441 повідомив, що додаткова відпустка військовослужбовцям, зазначеним у пункті 1-157 додатку 2 вищезазначеної постанови, надається, якщо вони проходять військову службу в умовах та на перелічених посадах. Посада ОСОБА_2 значиться у переліку посад, але військова частина НОМЕР_2 не зазначена у переліку місцевостей. Тому, з вищезазначених підстав ОСОБА_1 не набув права на зазначену відпустку.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови йому у нарахуванні та виплаті недоотриманої грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки протиправними, відтак звернувся до суду із цим позовом на захистом своїх порушених прав.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі по тексту - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22 жовтня 1993 року (далі по тексту - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно з абз. 1-2 ч. 4 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовцям, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, крім військовослужбовців строкової військової служби, надається щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої щорічної додаткової відпустки визначається залежно від часу проходження служби в цих умовах та не може перевищувати 15 календарних днів.

Перелік місцевостей з особливими природними географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами, військових посад, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, а також порядок надання та тривалість щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в зазначених умовах визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 № 702 затверджено Перелік військових посад, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово- емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служб, Державної спеціальної служби транспорту - згідно з додатками 2-5. Вказаною постановою Уряду затверджено також Порядок надання та визначення тривалості щорічної додаткової відпустки залежно від часу проходження служби в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами та на посадах, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я.

Тобто право на щорічну додаткову відпустку у військовослужбовців, виконання обов`язків військової служби яких пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням або здійснюється в особливих природних географічних, геологічних, кліматичних і екологічних умовах та умовах підвищеного ризику для життя і здоров`я, виникло з 2012 року, з моменту прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 01.08.2012 № 702.

Відповідно до додатку 2 "Переліку військових посад Збройних Сил, виконання обов`язків військової служби за якими пов`язано з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я, що дають право на щорічну додаткову відпустку" затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від І серпня 2012р. №702, військовослужбовцям які перебувають на визначених в зазначеному Переліку посадах, і несуть бойове чергування з протиповітряної оборони, протичовнової оборони, спеціальне чергування з протипідводно-диверсійної оборони та забезпечують недоторканність повітряного простору та простору в межах територіального моря України встановлено додаткову відпустку тривалістю до 10 календарних днів.

Таким чином позивач має право на відпустку за період роботи з 2019 року по 2021 рік.

Зі змісту листа від 28.08.2021 №350/188/441 слідує, що позивачу з 2019 року по 2021 рік не надавалась відпустка за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я. При цьому, факт перебування позивача на посаді зазначеній в переліку посад визначених в додатку 2 підтверджується відповідачем у вказаному листі. Факт несення позивачем бойового чергування відповідачем не оспорюється та підтверджується виплатою винагороди за бойове чергування.

Норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право військовослужбовця на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Тобто на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої ч. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.202 № 702 з 2013 року по 2018 рік.

Припинення надання відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.05.2019 по зразковій справі № 620/4218/18 (щодо прав учасників бойових дій на отримання грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки), яке постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 рішення від 16.05.2019 залишено без змін.

Крім того, суд критично оцінює доводи відповідача проте, що право на додаткову відпустку виникає тільки при умові, що посада на якій Позивач проходив військову службу значиться у переліку посад визначених в додатку №2 Постанови №702 та одночасно сама військова частина повинна бути вказана в переліку місцевостей визначених в додатку №1 Постанови № 702, оскільки віднесення військових частин до переліку місцевостей визначених в додатку № 1 Постанови № 702 є самостійною підставою набуття права на додаткову відпустку в незалежності від займаної посади військовослужбовцем.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що відповідачем допущена саме протиправна бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за період з 2019 року по 2021 рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності своєї бездіяльності щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2019 року по 2021 рік та зобов`язати нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з підвищеним нервово-емоційним та інтелектуальним навантаженням, ризиком для життя і здоров`я за період з 2019 року по 2021 рік, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУНОМЕР_3) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 на день звільнення 25.06.2021 року компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої п. 4 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року № 2011-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за період 2019-2021 роки.

Зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки передбаченої п. 4 ст. ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року №2011-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2012 року № 702 за період 2019-2021 роки.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.