Справа № 522/7708/22
Суддя: Павлик І. А.
Дата ухвалення: 2022-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/7708/22
Провадження № 2-а/522/225/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сулими А.С.,

представника позивача Саркісяна А.Р.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Мартинюк Ю.С., Вацкова М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2022 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову вказує, що відповідач на території України знаходиться незаконно, ухиляється від виконання рішення про його примусове повернення, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

Ухвалою суду від 24.06.2022 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 14 год. 00 хв. 24.06.2022.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач та його представники позов не визнали та просили суд відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову відповідач та його представники пояснили суду, що ОСОБА_2 прибув на територію України легально із метою навчання в Одеській національній академії харчових технологій, про що свідчить наказ про зарахування від 26.09.2016 № 66803, наказ про завершення навчання від 30.06.2020 № 373-03 та диплом бакалавра НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 . Після чого, від Одеського національного технологічного університету відповідач отримав запрошення на навчання для здобуття освітнього ступеня магістр від 20.06.2022, яке дійсне до 20.06.2023. Так, дійсно посвідка на тимчасове перебування у ОСОБА_1 закінчилася 01.08.2020, однак останній намагався 20.06.2022 виїхати до Республіки Польща з метою отримання візи та продовження навчання в Україні, однак йому було відмовлено у в`їзді, що підтверджується наданим до суду доказом. Разом з тим, твердження позивача про те, що у відповідача відсутнє джерело доходів не відповідає дійсності, оскільки він працює за здобутою кваліфікацією енергетиком, однак не офіційно.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на територію України вперше громадянин Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в`їхав 24.10.2016 легально через КПП «Кучурган» на підставі паспорта громадянина Туркменістану для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 терміном дії з 31.08.2015 до 30.08.2025 з метою навчання.

Відповідач був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_3 , терміном дії з 17.10.2016 по 01.08.2020.

23.05.2022 під час здійснення профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства у міграційній сфері співробітниками ВП № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області було виявлено громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали стосовно якого з метою уникнення дестабілізації криміногенної обстановки в м. Одесі та порушення публічного порядку та безпеки передано до Державної міграційної служби для вирішення питання щодо примусового його повернення.

23.05.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП стосовно громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення серія ПР МОД № 008137 та постанову про накладення адміністративного стягнення серія ПН МОД № 008204, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності шляхом на накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн, який ним було сплачено, що підтверджується квитанцією від 30.05.2022 № СВ06390793/1.

23.05.2022 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 312 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення від 23.05.2022 № 312 про примусове повернення відповідач не оскаржував, проте у встановлений термін до 21.06.2022 громадянин Туркменістану ОСОБА_2 самостійно територію України не залишив.

23.06.2022 ОСОБА_2 повторно виявлений співробітниками ГУ ДМС в Одеській області.

23.06.2022 за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення серія ПР МОД № 008335 та постанову про накладення адміністративного стягнення серія ПН МОД № 008406, якою відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення адміністративного стягнення в розмірі 1 700,00 грн.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Положення п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає, що паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкція № 353/271/150).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 353/271/150 іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну зокрема на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворенні на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пункт 1.6 Інструкції № 353/271/150 вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

З аналізу норм чинного законодавства слідує, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону) мають право прийняти рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, зокрема, якщо дії іноземців порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.05.2022 ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення № 312 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким вирішено: повернути в країну походження громадянина Канади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 21.06.2022, повідомлено громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про прийняте рішення про примусове повернення в країну походження та роз`яснено порядок оскарження даного рішення в судовому порядку, під підпис вручено громадянину Туркменістану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 другий примірник рішення про примусове повернення в країну походження та повідомлено протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення.

Судом встановлено, що викладені обставини у рішенні від 23.05.2022 № 312 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства стосуються громадянина Туркменістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак резолютивна його частина містить інформацію про видворення іншої особи, а саме громадянина Канади ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановлення йому обов`язку покинути територію України у строк до 21.06.2022.

З даного приводу представником позивача в судовому засіданні було роз`яснено, що зазначені відомості у резолютивній частині рішення від 23.05.2022 № 312 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства іншої особи є технічною опискою. Представник позивача акцентував, що відповідачу було роз`яснено зміст зазначеного рішення російською мовою.

Разом з тим, суд критично ставиться до даних обґрунтовувань представника позивача, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач розуміє російську мову та не розуміє українську мову, таким чином на переконання суду якби відповідачу дійсно роз`яснювався уповноваженою особою позивача зміст рішення № 312, то зазначена описка не була б залишена поза увагою та була б виправлена позивачем. В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що отримавши зазначене рішення позивача відповідач не розумів його змісту.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції № 353/271/150 рішення про примусове повернення оголошується іноземцю протягом 72 годин з дати його ухвалення, за винятком випадків, коли місцезнаходження іноземця не встановлено, в присутності перекладача та/або законного представника (на вимогу особи) під підпис та обліковується посадовою особою органу ДМС, органу охорони державного кордону та органу СБУ, яка уповноважена складати документи для примусового повернення, у журналі обліку прийнятих рішень про примусове повернення та видворення з України іноземців та осіб без громадянства (додаток 3).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уповноваженою особою позивача порушено зазначені вимоги Інструкції № 353/271/150.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані ст. 289 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 вказаної статті за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно частини ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Здійснивши аналіз зазначених правових норм, можна дійти висновків, що за наявності певних обставин, як це передбачає ч. 1 ст. 289 КАС України, до іноземця може бути застосовано такі заходи як, зокрема затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Водночас, слід зазначити, що положення наведеної норми передбачають як затримання з метою ідентифікації, або затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, або ж затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України тощо.

Із наданих представниками відповідача доказів вбачається, що відповідач прибув на територію України з метою навчання в Одеській національній академії харчових технологій, про що свідчить наказ від 26.09.2016 № 66803 про зарахування його студентом першого курсу, наказ про завершення відповідачем навчання від 30.06.2020 № 373-03 та диплом бакалавра НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_1 . Крім того, 20.06.2022 Одеським національним технологічним університетом відповідачу надано запрошення на навчання для здобуття освітнього ступеня магістр, яке дійсне до 20.06.2023. Так, дійсно посвідка на тимчасове перебування у ОСОБА_1 закінчилася 01.08.2020, однак останній намагався 20.06.2022 виїхати до Республіки Польща з метою отримання візи та продовження навчання в Україні, однак йому було відмовлено у в`їзді, на підтвердження чого представниками надано суду довідку, складену польською мовою, що також підтверджується відповідачем на відео, запис якого міститься на диску долученому до позову та дослідженому судом у судовому засіданні.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 наявний паспорт громадянина Туркменістану зі строком його дії до 30.08.2025, місце його проживання також достеменно відомо позивачу та вказано ним у адміністративному позові.

Таким чином, оскільки в резолютивній частині рішення позивача від 23.05.2022 № 312 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства вказано іншу особу, а не ОСОБА_1 та враховуючи, що позивачем не доведено наявності обґрунтованих підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення чи перешкоджатиме проведенню процедури видворення, суд вважає, що його затримання в даному випадку не є виправданим.

У п. 103 рішення Європейського суду з прав людини від 17.04.2014 «Справа Анатолій Руденко проти України» вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту «e» пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах «Вітольд Літва проти Польщі», заява № 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-III, та «Станєв проти Болгарії» [ВП], заява № 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012).

Європейський суд наголосив, що відповідно до пункт 1 статті 5 Конвенції має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Тримання особи під вартою, у тому числі у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які на переконання суду в цьому випадку відсутні.

Затримання в даному випадку особи-відповідача, зважаючи на серйозність заходу, не є виправданим та належним. Позивачем не доведено, що в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України.

В даному випадку позивачем не доведено наявності умов, з якими законодавство пов`язує можливість затримання іноземця або особи без громадянства із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Республіки Туркменістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Павлик