Справа № 200/2201/21-а
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2022-06-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

27 червня 2022 року Справа №200/2201/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Бєломєстнов О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , що подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №200/2201/21-а,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою від 26.01.2022 року про визнання протиправним рішення та дій управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в порядку ст. 383 КАС України. У зазначені заяві ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправними рішення та дії управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року у справі № 200/2201/21-а, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорськ Донецької області обчислити, нарахувати та сплатити пенсію ОСОБА_1 з 02.09.2019 виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром; а також порушення його прав, підтверджених вказаним рішенням суду;

- постановити ухвалу в порядку, передбаченому ст. 249 КАС України.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року по справі № 200/2201/21-а позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Разом з тим, до теперішнього часу зазначене рішення суду не виконано та його пенсію не перераховано відповідно до імперативних приписів ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII без обмеження її максимальним розміром.

Зазначає, що 13.07.2021 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі його заяви від 12.07.2021 року та виконавчого листа, виданого 09.07.2021 року, відкрито виконавче провадження. Ухвалою суду від 08.09.2021 у даному виконавчому провадженні змінено боржника на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Боржник не виконує належним чином судове рішення, оскільки за розрахунком позивача розмір його пенсії станом на 2.09.2019 мав становити 50 690,72 грн., та не обмежуватися максимальним розміром, передбаченим Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Натомість фактично таке обмеження має місце, про що позивач дізнався з відповіді на його запит від 25.01.2022. Вважає, що дії службових осіб боржника свідчать про умисне невиконання законного рішення суду.

Відповідач надав письмові пояснення від 03.02.2022 №0500-2203-7/22640, у яких виклав обгрунтування розміру призначеної ним позивачеві на виконання рішення суду пенсії. Зокрема навів, що після повторного і всебічного перегляду виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року по справі №200/2201/21-а ним виявлено, що зобов`язання щодо проведення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром судом на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не покладено. Тому 14.01.2022 було переглянуто виконання рішення суду щодо розрахунку призначеної пенсії з 02.09.2019 у розмірі 50639.47 грн. та проведено перерахунок пенсії із застосування заробітної плати без обмеження її (заробітної плати) максимальним розміром.

Після перегляду правомірності розрахунку пенсії, її розмір обмежено максимальним розміром згідно вимог п. 13-2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами) та абзацу шостого частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697- VІІ: «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність».

З 31.01.2022 року по 28.02.2022 року суддя перебував у відпустці. Після її завершення у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, рішенням Ради суддів України №9 від 24.02.2022, наказом голови Донецького окружного адміністративного суду №14/І-г від 26.02.2022 про запровадження особливого режиму роботи суду, у встановлений КАС України строк заява з об`єктивних причин не була розглянута. Зважаючи на вихід судді з відпустки 23.06.2022, заяву позивача від 26.01.2022 розглянуто у розумний строк після виникнення можливості для цього.

Розглянувши в порядку письмового провадження заяву про визнання протиправними рішення та дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в порядку ст. 383 КАС України, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Приписами частини 6 тієї самої статті визначено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Постановлення ухвали у згаданому порядку не вимагає прийняття саме окремої ухвали, а лише вказує на застосування передбачених нею процесуальних правил.

Правова природа окремої ухвали визначається її профілактичною спрямованістю, адже відповідно до ч. 1 ст. 249 КАС України вона направляється для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а не самих порушень закону. Законом не передбачена можливість визнання протиправними дій чи бездіяльності, скасування індивідуальних актів шляхом ухвалення судом окремої ухвали.

Способи безпосереднього судового контролю за виконанням рішення суду визначені статтями 382, 383 КАС України та різняться залежно від стану виконання такого рішення.

Так, відповідно до статті 382 КАС України судом може бути встановлений строк для надання звіту про виконання судового рішення. Цей захід контролю запроваджений з метою спонукання суб`єкта владних повноважень до активної поведінки з виконання рішення суду, що вказує на його застосування у разі бездіяльності щодо такого виконання.

Що ж стосується дій чи рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду (тобто у разі, коли виконання рішення суду полягає у вчиненні відповідачем дій, прийнятті рішення чи утриманні від вчинення певних дій), їх правова оцінка судом здійснюється в порядку статті 383 КАС України.

При вирішенні питання чи становлять прийняті відповідачем рішення (вчинені дії чи бездіяльність) належне виконання судового рішення згідно з нормами частин 1, 6 статті 383 КАС України суд вправі визнати їх протиправними за заявою позивача. У разі задоволення такої заяви рішення суду набуває стану невиконаного та підлягає подальшому виконанню, у тому числі примусовому.

При вирішенні вказаного питання у даній справі суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду (надалі - суду) від 06.04.2021 року зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у місті Краматорськ Донецької області обчислити, нарахувати та сплатити пенсію ОСОБА_1 з 02.09.2019 виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 року по справі № 200/2201/21-а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року залишено без змін.

09.07.2021 року Донецьким окружним адміністративним судом стягувачу був виданий виконавчий лист № 200/2201/21-а про зобов`язання вчинити вказані вище дії.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ВП № 66078024 від 13.07.2021 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа № 200/2201/21-а.

Ухвалою від 08.09.2021 замінено боржника Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області ( місцезнаходження - м. Краматорськ, вул. Поштова, б.5) у виконавчому листі по справі №200/2201/21-а, який видано 09.07.2021 року Донецьким окружним адміністративним судом на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3).

Судом також встановлено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.01.2022 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року по справі №200/2201/21-а зобов`язань щодо проведення виплати пенсії без обмеження максимальним розміром не покладено.

У письмових поясненнях від 03.02.2022 №0500-2203-7/22640 відповідач також підтвердив, що розмір пенсії позивача обмежено максимальним розміром згідно вимог п.13-2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (із змінами) та абзацу шостого частини 15 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697- VІІ.

Відповідно до вказаного пункту максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

На підтвердження перерахунку пенсії позивача відповідачем надана копія рішення від 14.01.2022 №23, з якого вбачається, що у зазначені періоди основний розмір пенсії складає 50 208,47 грн., але до нього застосовані обмеження: - з 02.09.2019 у розмірі 15640,00 грн., - з 01.12.2019 у розмірі 16380,00 грн., - з 01.07.2020 у розмірі 17120,00 грн., - з 01.12.2020 у розмірі 17690,00 грн., - з 01.07.2021 у розмірі 18540,00 грн., - з 01.12.2021 у розмірі 19340,00 грн.

Ці обмеження відповідач обґрунтовує тим, що в адміністративному позові питання про нарахування та виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром взагалі не ставилося. В прохальній частині адміністративного позову знаходяться вимоги саме до заробітної плати, та відсотку, який необхідно застосувати при нарахуванні пенсії.

Надаючи оцінку рішенням органу Пенсійного фонду України, прийнятим на виконання судового рішення у даній справі суд зауважує, що згідно частини 2 ст. 14, ст. 370 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ст. 78 КАС України не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ці правила вочевидь можуть бути застосовані при розгляді заяви позивача в порядку ст. 383 КАС України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.08.2020 по справі №200/5794/20-а Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області було зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 02 вересня 2019 року в розмірі, обчисленому відповідно та на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з розміру 60 відсотків від суми його місячної (чинної) заробітної плати, без обмеження її максимальним розміром та виплатити донараховані суми. Заяву позивача про перерахунок пенсії відповідачем було розглянуто з прийняттям рішення (протоколу) від 12.10.2020. У подальшому, після прийняття відповідачем рішень від 22.02.2021 та 05.03.2021 розмір пенсії позивача зазнав змін. Ці рішення були визнані протиправними та скасовані судом за результатом розгляду справи № 200/2201/21-а.

Внаслідок відсутності законодавчо визначеного способу дій відповідача у випадку скасування судом рішення про перерахунок пенсії, виникала правова невизначеність щодо розміру пенсії позивача. Адже автоматичне повернення до попереднього розміру пенсії у разі скасування рішення про її перерахунок нормативно-правовими актами прямо не передбачено. Виходячи з цього, при обранні способу захисту порушених прав позивача суд враховував положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ щодо ефективного способу захисту порушеного права на одержання пенсії у розмірі, встановленому законодавством.

При цьому судом у рішенні по справі № 200/2201/21-а констатована ідентичність формулювань позовних вимог у справах №200/5794/20-а та № 200/2201/21-а, що могла викликати складнощі у розумінні конкретних дій, які має вчинити відповідач на виконання кожного рішення суду. У кожній із цих справ спірною була правомірність різних рішень (дій) відповідача, але з одного питання - призначення пенсії позивачеві.

З метою уникнення таких складнощів суд, при визначенні обов`язку відповідача, обрав формулювання, яке б враховувало обставини обох справ (№200/5794/20-а та №200/2201/21-а): зобов`язати відповідача обчислити, нарахувати та сплатити пенсію позивачу з 02.09.2019 виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, відповідно до положень ч. 2, 3 та 4 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, без обмеження її максимальним розміром.

Таке формулювання включало в себе заборону обмеження пенсії максимальним розміром, що підтверджується зазначенням у тексті рішення про те, що розмір пенсії позивача мав бути не меншим, ніж 50123,29 грн.

Обгрунтування такого висновку наведено у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 р. по справі №200/5794/20-а. Зокрема судом було вказано, що обмеження максимального розміру не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу, зокрема, в органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях. Зважаючи на це суд дійшов висновку, що обмеження, встановленні абз. 4 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697 не є застосовними до позивача.

Ігноруючи цей висновок, відповідач наразі прийняв рішення від 14.01.2022 №23.

Враховуючи, що рішення суду від 06.04.2021 у справі №200/2201/21-а є похідним, прийнято пізніше у часі, його формулювання враховували висновки суду, викладені у рішенні від 04.08.2020 р. по справі №200/5794/20-а. Відтак рішення відповідача від 14.01.2022 №23 не відповідає правовій позиції судів у обох справах, а тому підлягає визнанню протиправним. Рішення суду у зв`язку з цим вважається невиконаним, а визначений у ньому обов`язок відповідача таким, що продовжує існувати.

Що стосується дій відповідача, судом встановлено, що юридичні наслідки у вигляді неправильно нарахованої пенсії для позивача тягне рішення (протокол) про її призначення, а не самі по собі дії відповідача. Тому визнання протиправними дій, вчинених на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.04.2021 року, не може вважатися належним способом захисту, а відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Зважаючи на наведене, керуючись ст.ст. 243, 248, 249, 256, 295, 383 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , що подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі №200/2201/21-а задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення (протокол) Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області від 14.01.2022 №23 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 червня 2022 року.

Ухвала, постановлена судом в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.