Справа № 360/5806/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року справа №360/5806/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 р. у справі № 360/5806/21 (головуючий І інстанції Борзаниця С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (далі також - позивач), в інтересах якої звернулась до суду адвокат Скворцова Алла Юріївна (далі також - представник позивача) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі також - відповідач 1, ГУПФУ в Луганській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також - відповідач 2, ГУПФУ в Рівненській області), в якій просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога в Дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м.Луганська; визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12.08.2021 № 43 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити з 05.08.2021 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VІІІ, з урахуванням до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога в дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м.Луганська.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 05.08.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУПФУ в Луганській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", проте рішенням ГУПФУ в Рівненській області про відмову у призначені пенсії від 12.08.2021 № 43 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії з підстави відсутності необхідного спеціального стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років.

Свою відмову Відповідач 2 мотивував тим, що право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 (зі змінами), станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 10 жовтня 2017 року - не менше 26 років 6 місяців. Вік заявниці - 58 років 6 місяців 7 днів, страховий стаж - 33 роки 2 місяці 19 днів, спеціальний стаж на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років відповідно до переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (зі змінами), станом на 11.10.2017 становить 21 рік 2 місяці при необхідному спеціальному стажі для призначення пенсії за вислугу років 26 років 6 місяців, у зв`язку з чим у заявниці недостатньо спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Разом з цим, Відповідач 2 також відмовив у зарахуванні до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога Дошкільної установи освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м. Луганська, оскільки, як вважає Відповідач 2, зазначена посада не передбачена Переліком № 909.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасування з огляду на таке.

Відповідно до записів №№ 11-14 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 Позивач з 01.03.1996 по 29.02.2000 працювала на посаді тифлопедагога в Дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м.Луганська.

Відповідно до розділу 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 (далі - Перелік № 909) в редакції до 02.10.2002, яка була чинна в спірний період, до посад, які дають право на пенсію за вислугу років, відноситься посада тифлопедагога дошкільних дитячих закладів всіх типів і найменувань.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1436 від 26.09.2002 "Про внесення змін до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років" розділ 1 "Освіта" Переліку № 909 викладено в новій редакції, відповідно до якої виключено посаду тифлопедагога та введено нову посаду вчителя - дефектолога дошкільних навчальних закладів всіх типів.

Таким чином, в період роботи Позивача з 01.03.1996 по 29.02.2000 Перелік № 909 діяв у редакції від 04.11.1993, яким посада тифлопедагога дошкільних дитячих закладів всіх типів і найменувань відносилася до посад, які дають право на пенсію за вислугу років.

Отже, період роботи Позивача з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога в Дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м.Луганська повинен зараховуватися до спеціального стажу Позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки зазначена посада передбачена Переліком № 909 у редакції від 04.11.1993, яка була чинної в цей період, тому висновки Відповідача 2 щодо відсутності зазначеної посади у Переліку № 909 в редакції чинній на момент звернення Позивача за призначенням пенсії є хибними, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, тобто до спірних правовідносин повинен застосовуватися Перелік № 909 в редакції від 04.11.1993, проте Відповідач 2 протиправно застосував до спірних правовідносин норму Переліку № 909 в редакції чинній на момент звернення Позивача до Відповідача 1, якої не існувало в спірний період роботи Позивача.

З огляду на викладене, період роботи позивача з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога в Дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м. Луганська відповідно до Переліку № 909 в редакції від 04.11.1993 надає Позивачу право на пенсію за вислугу років.

Згідно записів в трудовій книжці стаж роботи позивача, який дає право на пенсію за вислугу років, становить 27 років 01 місяць 23 дні.

Відповідно до рішення Відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії, страховий стаж Позивача становить 33 роки 2 місяці 19 днів, спеціальний стаж на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, станом на 11.10.2017 становить 21 рік 2 місяці. Проте, Відповідачем 2 до спеціального стажу всупереч пункту 2 Переліку не зараховано період роботи Позивача на посаді тифлопедагога, який становить 03 роки 11 місяців 28 днів. Отже, з врахуванням спірного періоду роботи на посаді тифлопедагога спеціальний стаж Позивача станом на 11.10.2017, який дає право на пенсію за вислугу років, становить не менше 25 років 01 місяць 28 днів (21 рік 2 місяці + 03 роки 11 місяців 28 днів), тобто спеціальний стаж Позивача достатній для призначення їй пенсії за вислугу років без обмеження пенсійного віку та збільшення розміру спеціального стажу.

На дату звернення Позивача до Відповідача 1 із заявою від 05.08.2021 про призначення пенсії за вислугу років, Позивач станом на 11.10.2017 мала 25 років необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років без обмеження пенсійного віку та збільшення розміру спеціального стажу, у зв`язку з чим Відповідач 2 неправомірно відмовив Позивачу у призначенні такої пенсії.

Таким чином, з огляду на викладене, спірний період роботи Позивача на посаді тифлопедагога повинен зараховуватися до спеціального стажу Позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку з чим на момент звернення Позивача до Відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років Позивач станом на 11.10.2017 мала необхідний спеціальний стаж роботи у розмірі 25 років. При ньому згідно рішення Конституційного суду України пенсія за вислугу років в даному випадку повинна призначатися без обмеження пенсійного віку та збільшення розміру спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Отже, рішення Відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років є протиправним та такими, що грубо порушує норми законодавства та гарантовані Конституцією України права Позивача на соціальний захист у старості, внаслідок чого змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 р. у справі № 360/5806/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, періоду роботи з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога в Дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м. Луганська. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 12.08.2021 № 43 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити з 05.08.2021 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, що діяла до внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VІІІ, з урахуванням до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, за період роботи з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога в дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м.Луганська.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.08.2021 звернулася до Фонду з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 березня 2021 року за № 339/35961, яка набрали чинності 30 березня 2021 року, пункт 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) викладено в такій редакції: "після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу", тобто сервісний центр, який прийняв заяву, наприклад про призначення пенсії, та додані до неї документи, завантажує відповідні сканкопії до "ІКІС ПФУ підсистеми "Звернення", після чого завантажений пакет документів розподіляється (направляється) до структурного підрозділу ГІФУ іншої адміністративно-територіальної одиниці (області, району, міста) для подальшого його опрацювання.

З урахуванням зазначеного Порядку, органом, що приймав рішення за заявою ОСОБА_1 від 05.08.2021 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За наслідками розгляду заяви позивачки від 05.08.2021. Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення від 12.08.3021 № 43 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Отже, за відсутності дій з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, які б свідчили про порушення ним норм чинного пенсійного законодавства України, тобто за відсутності незаконних та неправомірних дій/бездіяльності, управління не може нести відповідальність (бути відповідачем по даній адміністративній справі) та бути зобов`язаним до вчинення тих чи інших дій.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 05.08.2021 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) звернулась до ГУПФУ в Луганській області із заявою від 05.08.2021 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зареєстрованою за № 6396, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи (арк. спр. 52, 53-65).

Рішенням ГУПФУ в Рівненській області від 12.08.2021 № 43 "Про відмову в призначенні пенсії" відмовило позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"(далі - Закон № 1788-ХІІ) через відсутність необхідного спеціального стажу роботи на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років 26 років 6 місяців на 11.10.2017. За розрахунком відповідача страховий стаж особи становить 33 роки 2 місяці 19 днів. Спеціальний стаж на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років відповідно до переліку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (зі змінами) становить 21 рік 2 місяці день станом на 11.10.2017. Результати розгляду документів, доданих до заяви за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До спеціального стажу не зараховано час роботи на посадах тифлопедагога та психолога у ясла-садку, які не передбачені Переліком № 909 (арк. спр. 25, 51).

Згідно з інформацією, що міститься в ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії, стаж ОСОБА_1 для розрахунку права на пенсію за вислугу років складає 33 роки 2 місяці 19 днів (арк. спр. 74).

Відповідно до записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 (арк. спр. 26-30, 60-64) позивач працювала на наступних посадах: з 28.11.1988 року по 30.09.1993 рік - на посаді вихователя в яслах садку № 37 Жовтневого району, яка відповідно до пункту 2 Переліку відноситься до посад, які дають право на пенсію за вислугу років; з 01.10.1993 року по 21.06.1994 рік - на посаді вихователя дитячого садка 60, яка відповідно до пункту 2 Переліку відноситься до посад, які дають право на пенсію за вислугу років; з 22.06.1994 року по 06.12.1995 рік - на посаді завідуючої дитячого садка № 60 м.Луганська, яка відповідно до пункту 2 Переліку відноситься до посад, які дають право на пенсію за вислугу років; з 01.03.1996 року по 28.02.2000 рік - на посаді тифлопедагога в яслах-садку № 67, який перейменований в дошкільну установу освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м.Луганська, посада відповідно до пункту 2 Переліку в редакції чинній на момент роботи Позивача до 02.10.2002 року відноситься до посад, які дають право на пенсію за вислугу років; з 10.04.2000 року по 31.08.2015 рік - на посаді вихователя дошкільної установи комбінованого типу дитячий ясла-сад № 72 м.Луганська, який перейменований у Комунальний заклад "Дошкільний заклад ясла-садок комбінованого типу № 72 м.Луганська", посада відповідно до пункту 2 Переліку відноситься до посад, які дають право на пенсію за вислугу років; з 01.09.2015 року по 30.12.2015 рік - на посаді вихователя Державної установи "Луганська дошкільна учбова установа ясла-сад комбінованого типу № 72".

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що: - заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша); - заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга); - органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Закон № 1058-IV на час його прийняття самостійно не визначав порядку та підстав для призначення пенсії за вислугу років, проте його прикінцеві положення передбачали можливість призначення такого виду пенсії за нормами Закону № 1788-ХІІ.

Разом з тим Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", що набув чинності 11 жовтня 2017 року, Закон № 1058-IV доповнений новим розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", яким, зокрема, передбачені підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Одночасно розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1, згідно з яким особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення". Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, а також викладено абзац другий пункту 16 у новій редакції, яка передбачає, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" набрав чинності 11 жовтня 2017 року.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ у редакції, що діяла до 01 квітня 2015 року, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

У подальшому Законом № 213-VIII, що набув чинності з 01 квітня 2015 року, пункт "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ викладений у новій редакції, згідно з якою право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Законом № 911-VIII, що набув чинності з 01 січня 2016 року, в абзаці першому пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ слова "незалежно від віку" замінено словами та цифрами "після досягнення 55 років і" та доповнено пункт "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ абзацами дванадцятим - двадцять п`ятим такого змісту: "До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року".

Разом з тим Рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 положення, зокрема, статті 55 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII та № 911-VIII, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Конституційний Суд України наголосив на тому, що збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років, здійснювалося без урахування юридичної природи призначення пенсії за вислугу років, визначеної статтею 51 Закону № 1788-ХІІ, а саме того, що вказана пенсія встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Дія статті 51 Закону № 1788-ХІІ поширюється на громадян, зайнятих на всіх без винятку роботах, вказаних у статтях 54, 55 Закону № 1788-ХІІ. Стан здоров`я усіх працівників, зайнятих на роботах, визначених пунктом "а" статті 54, пунктами "а", "б", "в", "г", "д", "е", "є", "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, через певний проміжок часу погіршується, у зв`язку з чим вони втрачають свою професійну працездатність або придатність до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тому положення щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави.

Також Конституційний Суд України зазначив, що мета призначення пенсії за вислугу років - забезпечити потрібні умови життя особам, робота яких пов`язана зі швидкою втратою професійних навичок (працездатності), що може настати до досягнення цими особами віку, потрібного для набуття права на пенсію за віком. Призначення пенсії за вислугу років є додатковою соціальною гарантією для осіб, які в особливих умовах виконували певні професійні функції. Втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.

Згідно зі статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

В абзацах другому, четвертому пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до Конституції України" від 8 грудня 2004 року № 2222-IV (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) від 30 вересня 2010 року № 20-рп/2010, Конституційний Суд України зазначив, …що визнання неконституційним Закону № 2222 у зв`язку з порушенням процедури його розгляду та ухвалення означає відновлення дії попередньої редакції норм Конституції України, які були змінені, доповнені та виключені Законом № 2222. Це забезпечує стабільність конституційного ладу в Україні, гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, цілісність, непорушність та безперервність дії Конституції України, її верховенство як Основного Закону держави на всій території України.

Отже, з 04 червня 2019 року положення пункту "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ слід застосовувати у редакції, що діяла до 01 квітня 2015 року, а саме: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідний порядок був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Згідно з абзацом другим постановляючої частини вказаної постанови у редакції, що діяла станом до 01 квітня 2015 року, пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я і соціального захисту призначаються при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що додається.

До розділу 1 "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, щодо дошкільних дитячих закладів всіх типів і найменувань віднесені завідуючі, вихователі, логопеди, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі-керівники, музичні керівники.

Період роботи Позивача з 01.03.1996 по 29.02.2000 на посаді тифлопедагога в Дошкільній установі освіти компенсуючого типу дитячі ясла-сад № 67 м. Луганська повинен зараховуватися до спеціального стажу Позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки зазначена посада була передбачена Переліком № 909 у редакції від 04.11.1993, яка була чинною в зазначений період.

Суд наголошує на тому, що позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії 05.08.2021, тобто після ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 04 червня 2019 року № 2-р/2019.

Згідно з пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ, що діяв на час звернення за призначенням пенсії за вислугу років, позивачу як працівнику установи освіти необхідно мати спеціальний стаж роботи 25 років.

До зазначених правових висновків дійшов Верховний Суд у зразковій справі № 360/3611/20.

Судом установлено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 роки 2 місяці 19 днів, спеціальний стаж на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 25 рік 2 місяці 1 день, тобто спеціальний стаж Позивача достатній для призначення їй пенсії за вислугу років без обмеження пенсійного віку та збільшення розміру спеціального стажу.

Отже, на дату звернення Позивача до Відповідача 1 із заявою від 05.08.2021 про призначення пенсії за вислугу років, Позивач станом на 11.10.2017 мала 25 років необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років без обмеження пенсійного віку та збільшення розміру спеціального стажу, у зв`язку з чим Відповідач 2 неправомірно відмовив Позивачу у призначенні такої пенсії.

Щодо позиції відповідача 1 стосовно того, що фактично рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу виносилося відповідачем 2 - головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області і такі дії є правомірними, слід зазначити наступне.

Пунктом 2-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058 визначено, що особам, які на день набрання чинності Законом України №Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Таким чином, нормами ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст. 44 Закону № 1058 прямо визначено, що звернення за призначенням пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду.

Пунктом 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (далі також - Положення № 280), передбачено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу територіальних органів, серед іншого, щодо: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, "призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій", щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Згідно пункту 7 Положення № 280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку "територіальні органи".

Відповідно до пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 р. за № 40/26485 (далі також - Положення № 28-2) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Згідно пункту 4 Положення № 28-2 Головне управління, утворене шляхом злиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, також забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486 (далі - Положення).

Підпунктом 7 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, серед іншого, визначено, що Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" вирішено реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях шляхом приєднання до головних управлінь Пенсійного фонду України в Донецькій та Луганській областях за переліком згідно з додатком.

Відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" у Луганській області Біловодське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Рубіжанське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду в м. Лисичанську, Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку, Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі, Управління Пенсійного фонду в Станично-Луганському районі реорганізовані шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 925 внаслідок реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України в Луганській області шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду в м. Лисичанську, Управління Пенсійного фонду в м. Сєвєродонецьку, Управління Пенсійного фонду в Попаснянському районі, Управління Пенсійного фонду в Станично-Луганському районі на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області покладені функції з призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

Згідно відомостей офіційного сайту, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області має такі структурні підрозділи:

1) Сектор обслуговування військовослужбовців та деяких інших категорій громадян

(сервісний центр), місце розташування - місто Сєвєродонецьк;

2) Відділ обслуговування громадян № 1 (сервісний центр), місце розташування - смт Біловодськ, смт Мілове;

3) Відділ обслуговування громадян № 2 (сервісний центр), місце розташування - смт Білокуракине, смт Новопсков;

4) Відділ обслуговування громадян № 3 (сервісний центр), місце розташування - м Кремінна;

5) Відділ обслуговування громадян № 4 (сервісний центр), місце розташування - м Лисичанськ;

6) Відділ обслуговування громадян № 5 (сервісний центр), місце розташування - смт Марківка;

7) Відділ обслуговування громадян № 6 (сервісний центр), місце розташування - смт Новоайдар, м Щастя;

8) Відділ обслуговування громадян № 7 (сервісний центр), місце розташування - м. Попасна;

9) Відділ обслуговування громадян № 8 (сервісний центр), місце розташування - м. Рубіжне;

10) Відділ обслуговування громадян № 9 (сервісний центр), місце розташування - м. Сєвєродонецьк;

11) Відділ обслуговування громадян № 10 (сервісний центр), місце розташування - м Сватово, смт Троїцьке;

12) Відділ обслуговування громадян № 11 (сервісний центр), місце розташування - смт Станиця Луганська;

13) Відділ обслуговування громадян № 12 (сервісний центр), місце розташування - м. Старобільськ.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є територіальним органом Пенсійного фонду України, що призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

При цьому Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області має 13 структурних підрозділів, які територіально розташовані у 16 населених пунктах Луганської області.

Також згідно змісту Положення про Пенсійний фонд України у останнього зовсім відсутні функції щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

У Пенсійного фонду України наявні повноваження стосовно організації, координації та контролю "роботи" саме "територіальних органів", серед іншого, щодо здійснення контролю за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, "призначення (перерахунку) і виплатою пенсій", щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Аналіз зазначених норм законів та нормативно-правових актів свідчать про те, що Пенсійний фонд України безпосередньо не наділений повноваженнями щодо "призначення (перерахунку) і виплати пенсій", а в силу положень пункту 7 Положення № 280 здійснює такі повноваження виключно через утворені в установленому порядку "територіальні органи".

Пунктом 1.1. розділу I Порядку 22-1 визначено, що заява про призначення пенсії подається заявником до "територіального органу" Пенсійного фонду України (далі - "орган, що призначає пенсію") через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - "сервісний центр").

Відповідно до пункту 4.1. розділу ІV Порядку 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень "органу, що призначає пенсію".

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ "органу, що призначає пенсію", який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником "органу, що призначає пенсію" (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів "органом, що призначає пенсію", приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів саме "органом, що призначає пенсію".

Виключно "орган, що призначає пенсію", не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Як зазначає сам відповідач 1, заява позивача прийнята головним спеціалістом відділу обслуговування громадян та зареєстрована в електронному журналі звернень.

Тобто, ГУПФУ в Луганській області як "орган, що призначає пенсію", правильно виконав положення пункту 4.1. розділу ІV Порядку 22-1.

Як вже зазначалося, пункт 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ "органу, що призначає пенсію", який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідач 1 пояснив, що з урахуванням п.4.2 Порядку 22-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за результатами розгляду заяви позивача на призначення пенсії від 05.08.2021 року рішенням від 12.08.2021 №58 винесло рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Зазначені дії як відповідача 1, так і відповідача 2 не відповідають положенням пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1, оскільки згідно вказаної норми засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ саме "органу, що призначає пенсію".

Тобто, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів відповідач 1 зобов`язаний засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначити структурний підрозділ саме "органу, що призначає пенсію", яким і є відповідач 1 - ГУПФУ в Луганській області.

ГУПФУ в Луганській області має 13 структурних підрозділів, які територіально розташовані у 16 населених пунктах Луганської області.

Саме серед 13 структурних підрозділів, які територіально розташовані у 16 населених пунктах Луганської області, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності повинен був визначений один структурний підрозділ, який повинен був сформувати атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу позивача.

Натомість, таким структурним підрозділом був визначений відповідач 2 - ГУПФУ в Рівненській області.

Зазначені дії не регламентовані жодною правовою нормою, які регулюють відносини в сфері пенсійного забезпечення.

ГУПФУ в Рівненській області не є структурним підрозділом ГУПФУ в Луганській області, оскільки є територіальним органом Пенсійного фонду України і має свої окремі структурні підрозділи.

Пенсійний фонд України в силу приписів норм законодавства та Положення про Пенсійний фонд України не наділений повноваженнями призначати пенсії, відповідно серед його територіальних органів (якими є як ГУПФУ в Луганській області, так і ГУПФУ в Рівненській області) не може визначатися "структурний підрозділ", який в силу приписів пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення) та електронну пенсійну справу.

В силу приписів пункту 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 саме керівник ГУПФУ в Луганській області повинен підписати рішення за результатами розгляду заяви про призначення пенсії, оскільки ГУПФУ в Луганській області і є тим "органом, що призначає пенсію".

Пункт 4.7. розділу ІV Порядку 22-1 визначає, що саме "орган, що призначає пенсію" (за спірних правовідносин - ГУПФУ в Луганській області) повинен всебічно, повно і об`єктивно розглянути всі подані документи, після чого установити наявність чи відсутність права особи на одержання пенсії.

Враховуючи вище викладені обставини, відповідач 1 допустив грубе порушення пунктів 4.2., 4.3. та 4.7. розділу ІV Порядку 22-1, неправомірно допустивши після реєстрації заяви позивача визначення засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головного управління ПФУ в Рівненській області як структурного підрозділу, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу позивача.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 р. у справі № 360/5806/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 р. у справі № 360/5806/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 червня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко