Справа № 671/2056/21
Суддя: Бабій О. М.
Дата ухвалення: 2022-02-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 671/2056/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2022 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кошонько Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - поліцейський капрал поліції Відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Миколюк Ростислав Володимирович про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - поліцейський капрал поліції ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Миколюк Р.В., в якому просить скасувати постанову серії ЕАО № 5077784 від 26.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що 26.11.2021 року поліцейським капралом поліції ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Миколюком Р.В. була винесена постанова серії ЕАО № 5077784 від 26.11.2021 року, згідно з якою, він 26.11.2021 року о 18 год. 27 хв. по вул. Незалежності, 1 в м. Волочиську Хмельницької області, керуючи транспортним засобом «Камаз 55102», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював перевезення небезпечного вантажу, а саме: ДП та не мав узгодженого маршрутного листа, чим порушив п. 22 ПДР.

Позивач вказує, що вказаного адміністративного правопорушення він не вчиняв, адміністративне стягнення накладено безпідставно, оскільки він прямував по виробничим обов`язкам із перевезення дизельного палива для заправки техніки, яка використовується на земельних ділянках, які використовує у своїй господарській діяльності ТОВ «Волочиськ-агро», в якому він працює водієм.

Зазначає, що обов`язок погодження маршруту руху транспортних засобів виникає в разі перевезення вантажів підвищеної небезпеки, які класифікуються ДОПНВ - Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, до якої Україна приєдналась 02.03.2000 року Законом України «Про приєднання до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)» за № 1511-ІІІ.

Вказує, що відповідно до ст.3 Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) додатки до цієї Угоди є її невід`ємною частиною. Тож, згідно розділу 3.2.1 глави 3.2 додатку А до ДОПНВ «дизельне паливо» має номер ООН 1202, клас 3, група пакування ІІІ, а тому чинне законодавство України, з урахуванням ДОПНВ, не визначає обов`язку погодження маршруту руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення дизельного палива.

Окрім того, позивач вказує, що постанова не містить посилань на жоден доказ вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення, зокрема, в ній не вказано, згідно якої норми необхідна наявність у водія автомобіля дозвільних документів на перевезення дизпалива. Також, у оскаржуваній постанові вказано, що водій порушив п. 22 ПДР та до постанови додається «відео», однак у ПДР наявний розділ 22 «Перевезення вантажу», який містить 7 пунктів, а також не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, а тому позивач просить оспорювану постанову скасувати.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 , подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області до суду надійшов письмовий відзив на позов з запереченням проти позовних вимог, які, на думку представника відповідача, є безпідставними та необгрунтованими.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - поліцейський капрал поліції Відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Миколюк Р.В., який повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

За таких обставин, суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 132-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення громадського порядку (у тому числі передбачені ч. 1 ст.132-1 КУпАП).

Згідно із ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що поліцейським капралом поліції ВП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області Миколюком Р.В., 26.11.2021 року була винесена постанова серії ЕАО № 5077784 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП ОСОБА_1 , та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Згідно з вказаною постановою, 26.11.2021 року о 18 год. 27 хв. по вул. Незалежності, 1 в м. Волочиську Хмельницької області ОСОБА_1 , керував автомобілем та перевозив небезпечний вантаж, а саме: ДП та не мав узгодженого маршрутного листа, чим порушив п. 22 ПДР(а.с. 8).

Суд вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, виходячи з такого.

Пунктом 22 Правил дорожнього руху «Перевезення вантажу» врегульовано правила перевезення вантажу, зокрема, правила перевезення небезпечних вантажів. Так, п.п. 22.5 Правил дорожнього руху визначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється відповідно до Директиви 2008/68/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 24 вересня 2008 року про внутрішні перевезення небезпечних вантажів, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів та нормативно-правових актів України у зазначеній сфері.

Законом України «Про приєднання до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)» № 1511-ІІІ від 02.03.2000 року, Україна приєдналась до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) 1957 року.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів», транспортні засоби, якими перевозяться небезпечні вантажі, повинні відповідати вимогам безпеки, охорони праці та екології, а також у встановлених законодавством випадках мати відповідне маркування і свідоцтво про допущення до перевезення небезпечних вантажів. У разі дорожнього перевезення небезпечних вантажів відповідність зазначеним вимогам транспортних засобів, обладнання, підготовки водіїв перевіряється територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України з видачею відповідних свідоцтв про допуск до перевезення.

Порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, визначені Правилами дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України 04 серпня 2018 року № 656.

В п.4 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів зазначено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та цих Правил.

Позивач як на підставу заявлених позовних вимог посилається на те, що погодження маршруту руху має бути тільки при перевезенні вантажів підвищеної небезпеки.

Згідно п.п. 1 п. 9 розділу І Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, при перевезенні небезпечних вантажів на транспортній одиниці мають бути, крім перелічених у ПДР, такі документи: при перевезенні небезпечних вантажів, які є вантажами підвищеної небезпеки,- погодження маршруту руху транспортного засобу під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів, видане уповноваженим підрозділом поліції, зразок якого наведено в додатку 1 до цих Правил.

Відповідно до п. 7 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, вантажі підвищеної небезпеки - небезпечні вантажі, що можуть бути використані не за призначенням, а в терористичних цілях та відповідно призвести до тяжких наслідків, зокрема масової загибелі людей або великих руйнувань. Перелік вантажів підвищеної небезпеки визначається згідно з главою 1.10 додатка А до ДОПНВ.

Згідно вказаного додатку А до ДОПНВ, до таких речовин відносяться речовини під № ООН 0104, 0237, 0255, 0267, 0289, 0365, 0366, 0440, 0441, 0455, 0456, 0500 та гази класифікаційні коди, які включають букви Т, NF, TC, TO, TFC, TOC.

Дизельне паливо має номер № ООН 1202.

До вантажів підвищеної небезпеки із легкозаймистих рідин класу 3 відносяться легкозаймисті рідини групи упакування І і ІІ при перевезенні в цистернах об`ємом понад 3000 л. Усі паливні дизелі, що мають номер ООН 1202, усіх стандартів з будь-якими температурами спалаху відносяться до небезпечних вантажів класу 3, група упакування ІІІ, тобто малонебезпечні легкозаймисті рідини (Перелік небезпечних вантажів (Таблиця А) та п.п. 2.3.3.1.3 додатку А до ДОПНВ) і не відносяться до вантажів підвищеної небезпеки.

Таким чином, при перевезенні будь-яким видом автомобільного транспорту автомобільними дорогами будь-якої кількості палива дизельного, що мають номери ООН 1202, погодження маршруту руху не є необхідним.

Згідно товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 033 від 26.11.2021 року, автомобіль: державний номер НОМЕР_1 , завантажений дизельним паливом який має код UN ООН 1202 № 30, клас 3, класифікаційний код F, група пакування ІІІ (а.с. 12).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з`ясовані ці обставини.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Однак, жодного доказу на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП, представником відповідача до суду не надано.

У постанові серії ЕАО № 5077784 від 26.11.2021 року вказано, що до постанови додається відео, однак в матеріалах справи відсутній відеозапис. Також, представником відповідача ГУНП в Хмельницькій області не було долучено до відзиву на позов вказаний у оскаржуваній постанові відеозапис.

Таким чином доводи позивача про те, що при перевезенні будь-яким видом автомобільного транспорту автомобільними дорогами дизельного палива, що має номер ООН 1202, погодження маршруту руху не є необхідним, що свідчить про непорушення ним вимог п.п. 1 п. 9 Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом МВС України від 04.08.2018 року № 656, а відтак і вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, стороною відповідача належними та допустимими доказами не спростовані,а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, за рахунок бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір в розмірі 454,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 132-1, 222, 251, 280 КУпАП, ст. ст. 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ЕАО № 5077784 від 26.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (29017, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7; )
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Поліцейський капрал поліції Відділу поліції № 2 Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області Миколюк Ростислав Володимирович (АДРЕСА_2)

Повне судове рішення складено 07 лютого 2022 року.

Суддя О.М. Бабій