Справа № 822/4955/14
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/4955/14
РІШЕННЯ

іменем України

08 червня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. , суддів Блонського В.К. , Драновського Я.В.

за участю:секретаря судового засідання Голуб О.Р. позивача: ОСОБА_1 , представника позивача: Сподаренка О.М., представника відповідача: Гринишина І.П., представника відповідача: Лукова А.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України , Міністерства внутрішніх справ України , Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області , Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 27.10.2014 №2238 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) начальника Управління МВС України в Хмельницькій області полковника міліції ОСОБА_1 , згідно із підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682А/Н та пунктом 62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

2. Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника Управління МВС України в Хмельницькій області станом на момент звільнення, яка наразі відповідає посаді начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

3. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27.10.2014 у розмірі, передбаченому для категорії посад начальника Управління МВС України в Хмельницькій області, згідно штатного розкладу Міністерства внутрішніх справ України.

4. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частини 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

5. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління МВС України в Хмельницькій області, яка наразі відповідає посаді начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на момент поновлення та стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначає невідповідність оскаржуваного наказу Конституції України, міжнародно-правовим актам, міжнародним принципам проведення люстрації, практиці Європейського суду з прав людини, меті люстрації та принципам верховенства права, індивідуальної відповідальності (індивідуальної вини), внаслідок чого порушено право позивача на працю.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали. Додатково зазначили, що на час початку роботи позивача не існувало законів, які б визначали правопорушення заняття позивачем посади. Просили позов задовольнити

Представник Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, витребувані докази суду не надав.

Представник відповідачів - Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області, під час судового розгляду справи проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві. Зазначає, що згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" остання за своїм статусом є новоствореним правоохоронним органом державної влади та не є правонаступником органів внутрішніх справ, що діяли на підставі положень Закону України "Про міліцію". В разі виявлення у позивача бажання проходити службу в органах Національної поліції України йому необхідно подати відповідні документи та пройти конкурс, який складається з декількох етапів. Зазначив, що оскільки посада, на якій позивач проходив службу, відноситься до номенклатури МВС України щодо призначення та звільнення, безпосередньо УМВС України в Хмельницькій області йому грошове забезпечення не виплачувало, таким чином, враховуючи що жодна з пред`явлених вимог позивач не звернена до УМВС України в Хмельницькій області, останнє не може бути відповідачем у даній справі. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Міністерства юстиції України, в судовому засіданні зазначив, що оскільки позовні вимоги не заявлені до Міністерства юстиції України, то у разі задоволення позовних вимог не заперечує щодо виключення відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частини 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 24.03.2022 суд прийняв до свого провадження адміністративну справу 822/4955/14 та вирішив розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 05.04.2022 суд залучив в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області.

Ухвалою від 05.04.2022 суд витребував необхідні для розгляду справи документи.

Ухвалою від 03.05.2022 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду та повторно витребував у Міністерства внутрішніх справ України необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою від 25.05.2022 суд залучив співвідповідача у справі - Управління МВС в Хмельницькій області в особі Ліквідаційної комісії Управління МВС в Хмельницькій області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 проходив військову службу в органах внутрішніх справ з 22.11.1990, має спеціальне звання - полковник міліції.

Згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України від 29.05.2014 №955о/с призначений начальником Управління МВС України в Хмельницькій області.

16.10.2014 набув чинності Закон України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.10.2014 №2238о/с звільнено ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил (із постановленням на військових облік) відповідно до підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади" та пункту 62 "а" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Підставою звільнення стало те, що ОСОБА_1 із зазначеного в Законі України "Про очищення влади" періоду з 25.02.2010 по 22.02.2014, в період з лютого 2010 по липень 2011 безперервно проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді першого заступника начальника Управління МВС України - начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю в сукупності більше одного року, а саме 1 рік та 5 місяців.

На підставі зазначеного наказу від 27.10.2014 №2238о/с, Міністерство юстиції України внесло відомості про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Вважаючи протиправним оскаржуваний наказ, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні визначені в Законі України "Про очищення влади" від 16.09.2014 №1682 (далі - Закон).

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 3 Закону України "Про очищення влади" заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року: керівника, заступника курівника територіального (регіонального) органу прокуратури України, Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та/або митну політику, податкової міліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Згідно з пунктом 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є зокрема з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади".

Відповідно до вимог пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень; "Встановити, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб:

1) звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів;

2) інформує Міністерство юстиції України про їх звільнення з посад та надає відповідні відомості про застосування до таких осіб заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 цього Закону, для їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", у порядку та строки, визначені цим Законом."

Як вбачається з наказу від 27.10.2014 №2238о/с підставою для його прийняття слугувало те, що ОСОБА_1 у період часу з лютого 2010 по липень 2011 обіймав посаду заступника начальника територіального органу МВС України в сукупності більше одного року.

Статтею 1 Закону України "Про очищення влади" визначено: очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування.

Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Особи, зазначені у частинах третій, п`ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п`яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

За змістом наведеної норми, для застосування до особи процедури "люстрації" необхідно, щоб особа своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювала заходи (та/або сприяла у їх здійсненні) спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 , підрив основ національної безпеки і оборони України, або протиправне порушення прав і свобод людини.

Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №821/4571/14, від 05.08.2020 справа №826/1003/17.

Під час судового розгляду позивач наголосив, що інформацію про проходження служби у Міністерстві внутрішніх справ України не приховував, вона зазначена в біографічній довідці позивача.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів того, що наявні факти протиправної поведінки позивача, спрямованої на підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, а оскаржуваний наказ про звільнення позивача не містить обґрунтувань того, що позивач міг становити будь-яку загрозу для нового демократичного режиму, що передбачено статтею 1 Закону України "Про очищення влади".

На думку суду, не встановлення щодо позивача критеріїв, визначених у статті 1 Закону України "Про очищення влади", з урахуванням наведеної практики Верховного Суду, виключає можливість застосування до позивача "люстрації".

Враховуючи висновки суду щодо необґрунтованого застосування до позивача пункту 3 частини першої статті 3 Закону України "Про очищення влади", ненадання відповідачами доказів щодо прийняття рішень, вчинення дій ОСОБА_1 направлених на узурпацію влади, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, обґрунтованими є доводи позивача про протиправність наказу Міністерства внутрішніх справ України від 27.10.2014 №2238о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління МВС України в Хмельницькій області відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади", відповідно такий наказ підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Суд встановив, що у відповідності до Переліку №2 посад керівного складу Міністерства внутрішніх справ України, на які працівники призначаються і з яких звільняються наказами Міністра внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 30.06.2011 №378 "Про затвердження номенклатури посад щодо призначення, переміщення, звільнення осіб рядового і начальницького складу та працівників органів внутрішніх справ", посада, на якій перебував позивач (начальник управління МВС України в Хмельницькій області), відноситься до посад керівного складу, на які працівники призначаються і з яких працівники звільнюються наказами Міністра внутрішніх справ України.

При цьому, згідно з відомостями в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на теперішній час, Управління МВС України у Хмельницькій області не ліквідоване, а перебуває у стані припинення.

Суд зауважує, що встановлена законодавством можливість ліквідації державного органу (установи, організації) з одночасним створенням іншого, який буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи. Тож, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було звільнено.

Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Верховного Суду України від 28.10.2014 у справі №21-484а14.

Враховуючи неправомірність прийняття відповідачем наказу від 27.10.2014 №2238 о/с про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління МВС України в Хмельницькій області, суд прийшов до висновку, що позовна вимога в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління МВС України в Хмельницькій області з 28.10.2014 підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок).

Із пункту 5 Порядку вбачається, що основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Відповідно до абзацу третього пункту 8 Порядку середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.01.2014 №21-395а13.

Суд неодноразово витребував у Міністерства внутрішніх справ України довідку про розмір середньоденної заробітної плати, про суму заробітної плати за останні два місяці роботи, про кількість робочих днів за останні два місяці, однак на вимогу суду відповідач таких відомостей не надав, тому суд не має можливості розрахувати загальну суму заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу.

Виходячи із поняття вимушеного прогулу, кількість днів вимушеного прогулу визначається з дня звільнення та до винесення судом рішення про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника, в даному випадку з 28.10.2014 по 08.06.2022.

Враховуючи наведене, з метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2014 по 08.06.2022 у розмірі, передбаченому для категорії посад начальника Управління МВС України в Хмельницькій області, згідно штатного розкладу Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з пунктів 2 та 3 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді з 28.10.2014 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України проінформувати Міністерство юстиції України щодо відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади" та виключення таких відомостей з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про очищення влади" відомості про осіб, щодо яких встановлено заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" (далі - Реєстр), що формується та ведеться Міністерством юстиції України.

Пунктом 9 "Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.10.2014 №1704/5, реєстратори в межах своєї компетенції вносять до Реєстру та вилучають з нього у порядку, визначеному цим Положенням, відомості про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", надають інформацію з Реєстру у випадках, визначених частиною другою статті 7 Закону України "Про очищення влади", виконують інші функції, передбачені цим Положенням.

Відповідно до пункту 4 Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" держатель Реєстру - Міністерство юстиції України.

Пунктом 5 розділу ІІ Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" визначено, що підставою для вилучення з Реєстру відомостей про особу, щодо якої застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", є звернення про вилучення від органу, який проводив перевірку, або від особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, з наданням одного з таких документів: копії обґрунтованого рішення про скасування результатів перевірки, що свідчить про відсутність підстав для застосування до особи, яка проходила перевірку, заборон, визначених статтею 1 Закону України "Про очищення влади", від органу, який проводив перевірку, в паперовій формі за підписом уповноваженої особи органу, завіреним печаткою; копії відповідного судового рішення в паперовій формі, засвідченої в установленому порядку, з належним чином оформленим підтвердженням про набрання законної сили; копії документів про смерть особи, відомості щодо якої внесені до Реєстру, в паперовій формі та засвідчені належним чином.

Враховуючи наведене правове регулювання, наявні підстави для зобов`язання Міністрерства внутрішніх справ України направити до Міністерства юстиції України інформацію про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Підсумовуючи, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку про те, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, такими, що підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", у відповідності до приписів статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 27.10.2014 №2238 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із постановленням на військовий облік) начальника Управління МВС України в Хмельницькій області полковника міліції ОСОБА_1 .

Поновити ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника Управління МВС України в Хмельницькій області з 28.10.2014.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2014 по 08.06.2022 у розмірі, передбаченому для категорії посад начальника Управління МВС України в Хмельницькій області, згідно штатного розкладу Міністерства внутрішніх справ України.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частини 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Управління МВС України в Хмельницькій області та в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 червня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Міністерство юстиції України (вул. Архітектора Городецького, 13, м.Київ 1, 01001 , код ЄДРПОУ - 00015622) Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м.Київ, Центральна Частина Києва, Київ, 01601 , код ЄДРПОУ - 00032684) Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29017 , код ЄДРПОУ - 40108824) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області в особі ліквідаційної комісії Управління МВС України в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7, м.Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 08592336)

Головуючий суддя В.В. Матущак В.К. Блонський Я.В. Драновський