Справа № 705/2209/17
Суддя: Єщенко О. І.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/2209/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара Уманського об`єднаного міського військового комісаріату Святого Ігоря Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до військового комісара Уманського об`єднаного міського військового комісаріату Святого Ігоря Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову військового комісара Уманського ОМВК Святого Ігоря Анатолійовича № 78 від 11.05.2017 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що військовим комісаром Уманського ОМВК підполковником Святим І.А. 11.05.2017 винесено постанову № 78 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Вказана постанова винесена за порушення ст. 15 Закону України «Про оборону України», а саме: невиконання обов`язків із забезпечення призову громадян на строкову службу, а також за порушення вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних». Позивач вважає постанову незаконною та прийнятою із порушенням норм матеріального і процесуального права. Про вчинення адміністративного правопорушення та складання протоколу уповноваженою особою йому не було відомо, а стало відомо лише після отримання постанови 16.05.2017. Під час розгляду справи він був відсутній, оскільки не був повідомлений, тому не мав змоги надати докази по справі, надати пояснення, чим порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Постанова винесена з численними порушеннями норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано всебічно, повно та об`єктивно всіх обставин справи, не допущено його до розгляду справи, в результаті чого він взагалі не знав, за що конкретно його притягнуто до відповідальності. При складанні оскаржуваної постанови військовим комісаром Уманського ОМВК не враховано всі обставини, що мають значення для прийняття об`єктивного та законного рішення по справі, не враховано обставини, які слід врахувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 12.03.2018 повернуто розгляд справи у підготовче провадження, продовжено розгляд справи у підготовчому засіданні. Ухвалою від 11.04.2018 призначено справу до судового розгляду.

10.05.2018 представником Уманського ОМВК подано до суду відзив, в якому він просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю. Зазначив, що протокол було складено у повній відповідності до ст. 254 КУпАП, зокрема відповідною посадовою особою Уманського ОМВК, було складено в двох екземплярах, один із яких було запропоновано позивачу отримати під його підпис. Позивач відмовився отримувати протокол, нічим не аргументуючи свої дії, після чого було складено акт про відмову. 11.05.2017 у зв`язку із неприбуттям позивача до Уманського ОМВК для розгляду справи про адміністративне правопорушення, військовим комісаром була винесена постанова № 78 за справою про адміністративне правопорушення та відповідно до ст. 210-1 КУпАП накладено штраф в розмірі 1700 гривень. Таким чином, позивач дає завідомо неправдиву інформацію про те, що протокол не складався і більш того, що він його не отримував.

Позивач ОСОБА_1 жодного разу на розгляд справи не з`явився, довірив представляти свої інтереси представнику - адвокату Гребенюку С.А.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Гребенюк С.А. в судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Відповідач військовий комісар Уманського об`єднаного міського військового комісаріату Святий І.А. в судове засідання не з`явився.

Дослідивши подані суду докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закон та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Правовий порядок в Україні, за визначенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою та другою статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 11 травня 2017 року в м. Умань військовим комісаром Уманського ОМВК підполковником Святим І.А. винесено постанову № 78 за справою про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 порушив ст. 15 Закону України «Про оборону України», а саме: невиконання обов`язків із забезпечення призову громадян на строкову службу, а також за порушення вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військового комісара Уманського об`єднаного міського військового комісаріату Святого І.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ст. 246 КУпАП).

Відповідно до ст. 235 КпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 КУпАП.

Отже, враховуючи вказані вище положення, відповідачем чи співвідповідачем у справах про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП мають бути військові комісаріати, які є юридичними особами.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 210-1 КУпАП, військові комісари діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені військових комісаріатів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 724/716/16-а (номер у ЄРДРСР: 86636182).

Отже, як висловився Верховний Суд, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема статтею 210-1 КУпАП.

Таким чином, відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Частиною другою статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до частин першої, третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства випливає, що належним є відповідач, який є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Аналогічну правову позицію з питання неналежного відповідача у справі висловив Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року у справі № 803/1252/17.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до військового комісара Уманського об`єднаного міського військового комісаріату Святого І.А. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки позов пред`явлено до військового комісара Уманського об`єднаного міського військового комісаріату Святого І.А, який є неналежним відповідачем по даній справі.

Під час розгляду справи судом ні позивачем, ні відповідачем не було заявлено клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачем відповідного військового комісаріату.

Разом з тим, інші доводи позовної заяви, які стосуються оскаржуваної постанови, не підлягають оцінці, виходячи з того, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність його дій може бути перевірена лише у випадку пред`явлення позову до особи, яка є належним відповідачем у справі.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача ОСОБА_1 на те, що він не позбавлений права звернутися з позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови до належного відповідача та клопотати про поновлення строку звернення до суду як такого, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 72-77, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1 до військового комісара Уманського об`єднаного міського військового комісаріату Святого Ігоря Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.І. Єщенко