Справа № 260/2114/22
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17 червня 2022 рокум. Ужгород№ 260/2114/22

Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову,-

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2022 року ОСОБА_1 через уповноваженого адвоката Загребельного Георгія Сергійовича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Закарпатської обласної територіальної виборчої комісії, політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Закарпатська обласна рада, якою просить: 1) визнати протиправними дії Закарпатської обласної територіальної виборчої комісії щодо надіслання до Закарпатської обласної ради повідомлення за №13 від 06.06.2022р. про прийняття XX з`їздом Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ рішення про відкликання депутата Закарпатської обласної ради за народною ініціативою - ОСОБА_1 , депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання; 2) визнати протиправним та скасувати рішення XX з`їзду Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, ОСОБА_1 ; 3) зобов`язати Закарпатську обласну територіальну виборчу комісію прийняти постанову, якою відмовити у визнанні обраними депутатами наступних за черговістю кандидатів у депутати від територіальної організації політичної партії - Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, у зв`язку із прийняттям XX з`їздом Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ рішення від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, ОСОБА_1 .

Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить вжити заходів забезпечення позову: 1) зупинити дію рішення XX з`їзду Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, ОСОБА_1 ; 2) заборонити Закарпатській обласній територіальній виборчій комісії визначати та оголошувати на засіданні Закарпатської обласної ради повідомлення (рішення, постанови) про визнання обраними депутатами наступних за черговістю кандидатів у депутати від територіальної організації політичної партії - Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, у зв`язку із прийняттям XX з`їздом Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ рішення від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання ОСОБА_1 .

В обґрунтування необхідності застосування вказаних видів забезпечення позову, представник позивача посилається на ту обставину, що предметом оскарження в даній справі є рішенням XX з`їзду Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ як вищого керівного органу політичної партії про відкликання позивача за народною ініціативою. Вказане рішення відповідача 2 безпосередньо вплинуло на склад та обсяг прав позивача як депутата органу місцевого самоврядування. Прийняття такого рішення зумовлює відповідні правові наслідки, які відповідно до частини дев`ятої статті 41 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" передбачають прийняття окружною виборчої комісією наступних рішень на підставі оскаржуваного рішення відповідача 2. Зокрема відповідач 1 може визнати обраним депутатом Закарпатської обласної ради наступного за черговістю кандидата у депутати від Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ замість заявника. Крім того, чинне законодавство не передбачає відновлення за особою статусу депутата у випадку, якщо рішення вищого керівного органу політичної партії про відкликання депутата буде визнано протиправним та скасовано судом, як і не передбачає підстав для подальшої втрати статусу іншим депутатом, наступним за черговістю кандидатом у депутати від місцевої організації політичної партії, який буде визнаний обраним депутатом. Зазначені правовідносини не є трудовими і не є відносинами з приводу проходження публічної служби, у яких передбачений механізм відновлення порушених прав працівника (службовця) у разі незаконного звільнення. На переконання позивача невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акту та подальша реалізація Закарпатською обласною територіальною виборчою комісією рішення XX з`їзду Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ про відкликання депутата Закарпатської обласної ради за народною ініціативою взагалі унеможливить виконання рішення суду, унеможливить ефективний захист та унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з відсутністю необхідності надання додаткових доказів чи пояснень з питань забезпечення даного позову, відповідно до ч.2 ст.154 КАС України суд вважає за можливе розглянути його без повідомлення осіб, які беруть участь у справі. Відтак, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку із наведеним, на підставі статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву представника заявника про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання судового рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

З урахуванням зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Водночас, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

При цьому, з огляду на приписи ст.151 Кодексу адміністративного судочинства України, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи від 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами.

Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у справі "Мікалефф проти Мальти" визнав можливість застосування статті 6 до попередніх заходів та зазначив, що має бути розглянутий характер попереднього заходу, його предмет, завдання та вплив на конкретне право.

Проміжне рішення може бути еквівалентне попередній або забезпечувальним заходам і процедурам. Такий принцип застосовується і у визначені застосування статті 6 (справа "Меркіка та інші проти Мальти").

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі ,,Пантелеєнко проти України (Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд також враховує висновки Європейського Суду з прав людини, викладені в рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» (Doran v. Ireland), відповідно до яких поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №826/8556/17, від 26 квітня 2019 року у справі №826/16334/18.

Суд зазначає, що порядок відкликання депутатів місцевих рад та заміщення депутатів місцевих рад регулюється Законом та Виборчим кодексом України.

Так, відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11.07.2002 № 93-IV (далі Закон № 93-IV) підставами для відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою можуть бути:

1) порушення депутатом місцевої ради положень Конституції України і законів України, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили;

2) пропуск депутатом місцевої ради протягом року більше половини пленарних засідань ради або засідань постійної комісії, невиконання ним без поважних причин обов`язків депутата місцевої ради у виборчому окрузі, передбачених статтею 10 цього Закону;

3) невідповідність практичної діяльності депутата місцевої ради основним принципам і положенням передвиборної програми місцевої організації політичної партії, від якої його обрано депутатом, чи програмі політичної партії, від місцевої організації якої його обрано;

4) невиконання депутатом місцевої ради передбачених статтею 16 цього Закону зобов`язань звітувати перед виборцями та проводити зустрічі з ними;

5) невходження депутата, обраного в багатомандатному виборчому окрузі, до фракції місцевої організації партії, за виборчим списком якої він обраний, або припинення членства депутата місцевої ради у фракції.

Відповідно до статті 5 Закону № 93-IV повноваження депутата місцевої ради припиняються достроково без прийняття рішення відповідної ради у разі його відкликання за народною ініціативою у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону № 93-IV право вносити пропозицію про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою (не раніше ніж через рік з моменту набуття таких повноважень) мають місцева організація політичної партії, від якої його обрано депутатом, а також громадяни України, які є виборцями відповідного виборчого округу.

Виборчим кодексом України, зокрема у статті 283-284, встановлено порядок реєстрації обраних депутатів, сільського, селищного, міського голови та заміщення депутатів, повноваження яких достроково припинені, яким зокрема визначено що таке рішення приймається територіальною виборчою комісією.

Так, судом встановлено, що 5 червня 2022 року XX з`їздом Політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ» прийнято рішення №2-ХХ/22 про відкликання депутата Закарпатської обласної ради за народною ініціативою - ОСОБА_1 , депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання.

При цьому, судом встановлено, що вищевказане рішення, в розумінні ч. 7 ст. 38 Закону № 93-IV - є рішенням вищого керівного органу політичної партії про відкликання депутата за народною ініціативою. Відтак, з дати його прийняття, а саме з 05 червня 2022 року, повноваження позивача як депутата Закарпатської обласної ради припинились, тому таке рішення безпосередньо вплинуло на склад органу місцевого самоврядування.

06.06.2022р. Закарпатська обласна територіальна виборча комісія надіслала до Закарпатської обласної ради повідомлення за №13 від про прийняття XX з`їздом Політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ» рішення про відкликання депутата Закарпатської обласної ради за народною ініціативою - ОСОБА_1 , депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, обраного депутатом Закарпатської обласної ради VIII скликання від Закарпатської обласної організації політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ» на чергових виборах депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року.

Водночас, положеннями ч. 9 ст. 38 Закону № 93-IV встановлено, що на підставі рішення вищого керівного органу політичної партії про відкликання депутата, обраного шляхом висування місцевою організацією політичної партії, за народною ініціативою, а у разі якщо депутат був обраний шляхом самовисування, - на підставі свого рішення, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, відповідна територіальна виборча комісія зобов`язана у порядку, передбаченому Виборчим кодексом України, визнати обраним депутатом наступного за черговістю кандидата у депутати від місцевої організації політичної партії або призначити проміжні вибори депутата у відповідному багатомандатному виборчому окрузі.

Відтак, відповідно до вищевказаної норми Закарпатська обласна територіальна виборча комісія на підставі рішення Політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ» рішення про відкликання депутата Закарпатської обласної ради за народною ініціативою - ОСОБА_1 , депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, зобов`язана визнати обраним депутатом Закарпатської обласної ради наступного за черговістю кандидата у депутати від Політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ».

З даного приводу суд зазначає, що у разі визнання протиправним та скасування рішення про відкликання депутата за народною ініціативою, законодавством України не передбачено механізму відновлення за особою статусу депутата, як і не передбачено підстав для подальшої втрати статусу іншим депутатом, обраним за черговістю на підставі вищевказаних положень. Суд зазначає, що зазначені правовідносини не є трудовими і не є відносинами з приводу проходження публічної служби, у яких передбачений механізм відновлення порушених прав працівника (службовця) у разі незаконного звільнення.

Центральна виборча комісія (далі - ЦВК), яка організовує підготовку та проведення місцевих виборів, у своїх постановах неодноразово звертала увагу на відсутність у законодавстві ефективного механізму поновлення порушених виборчих прав у разі незаконного визнання обраним депутатом місцевої ради.

У Постанові від 9 березня 2021 року №110 Про окремі питання діяльності Павлоградської районної територіальної виборчої комісії Дніпропетровської області вказано, що перелік підстав дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради, визначений статтею 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", є вичерпним і скасування незаконних (протиправних) рішень територіальної виборчої комісії щодо визнання особи обраною депутатом місцевої ради (оформлених протоколом про результати відповідних місцевих виборів) та про реєстрацію депутатом місцевої ради до нього не належить.

У вказаній постанові ЦВК зазначає, що на сьогодні законодавством України не передбачено ефективного механізму поновлення порушених виборчих прав у разі визнання такими, що не відповідають вимогам законодавства про вибори, порушують права та законні інтереси суб`єктів виборчого процесу, рішень територіальної виборчої комісії щодо результатів виборів та скасування їх Центральною виборчою комісією під час виконання контрольних функцій за діяльністю територіальних виборчих комісій або судом.

Аналогічна позиція викладена у Постанові ЦВК від 3 лютого 2021 року № 38 Про окремі питання діяльності Охтирської районної територіальної виборчої комісії Охтирського району Сумської області.

З огляду на зазначене та зважаючи на положення п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, суд дійшов висновку, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову, може унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду. Розгляд справи судом і прийняття судом рішення, яке буде неможливо виконати, не спричинить ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, тому на переконання суду не буде відповідати завданням та основним засадам адміністративного судочинства визначеним у ст.2 КАС України.

Водночас, суд зазначає, що вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. При цьому, правова оцінка дій та рішень відповідача підлягатиме встановленню під час судового розгляду даної справи.

Відповідно до ч.2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, встановив, що між сторонами справді виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, неможливості ефективного захисту та неможливості поновлення порушених прав.

При цьому, судом враховано співмірність співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права та законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч.6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому для належного захисту прав позивача достатнім є забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення XX з`їзду Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, ОСОБА_1 до набрання законної сили відповідним судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної територіальної виборчої комісії, політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Закарпатська обласна рада, про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії

Суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову є наданням тимчасового захисту можливо порушених прав позивача та відповідає завданням, засадам і принципам адміністративного судочинства.

Водночас, суд зазначає, що вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. При цьому, правова оцінка дій та рішень відповідача підлягатиме встановленню під час судового розгляду даної справи.

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для зупинення дію рішення XX з`їзду Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, ОСОБА_1 , то забезпечення позову у спосіб заборони Закарпатській обласній територіальній виборчій комісії визначати та оголошувати на засіданні Закарпатської обласної ради повідомлення (рішення, постанови) про визнання обраними депутатами наступних за черговістю кандидатів у депутати від територіальної організації політичної партії - Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, у зв`язку із прийняттям XX з`їздом Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ рішення від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання ОСОБА_1 до прийняття остаточного рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної територіальної виборчої комісії, політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Закарпатська обласна рада, про визнання протиправними дій, рішення та зобов`язання вчинити певні дії, не є необхідним, відтак у такому способі забезпечення позову суд відмовляє.

Суд вказує, що відповідно до п. 5 ч.3 ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Так, позивачем суду не надано рішення територіальної виборчої комісії про припинення повноважень депутата ОСОБА_1 або будь-якого рішення територіальної виборчої комісії про визнання обраними депутатами наступних за черговістю кандидатів у депутати від територіальної організації політичної партії - Закарпатської обласної організації політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення ХХ з`їзду Політичної партії «ЗА МАЙБУТНЄ» від 05.06.2022 року № 3-ХХ/22 «Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VІІІ скликання, ОСОБА_1 », та як наслідок, часткового задоволення клопотання про забезпечення позову.

Згідно з п. 8 ст. 157 КАС України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позову, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини другої статті 153 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 150-154, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити дію рішення XX з`їзду Політичної партії ЗА МАЙБУТНЄ від 05.06.2022р. №3-ХХ/22 Про відкликання депутата Закарпатської обласної ради VIII скликання, ОСОБА_1 до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

В застосуванні інших заходів забезпечення позову до подання позову - відмовити.

Примірник ухвали про забезпечення позову відповідно до ч.2 ст. 156 КАС України негайно надіслати заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направити для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст. 156 КАС України ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд відповідно до п.4 ч.2 ст. 149 КАС України може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку невиконання ухвали про забезпечення позову.

Суддя Ю.Ю.Дору