Справа № 320/455/22
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року 320/455/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороньківської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вороньківської сільської ради, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.01.2022 за вх. №2340/22, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №258-8-VІІІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель";

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №259-8-VІІІ "Про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення якої змінюється з земель для "будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для реконструкції центральної частини села та будівництва школи, дитячого садка, будівлі сільської ради, лікарні, торгівельно-розважального центру, житла)" на 02.03 "для будівництва та обслуговування багатоповерхового будинку, господарських будівель і споруд" в с. Проців Бориспільського району Київської області";

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №260-8-VІІІ "Про внесення змін до рішення Вороньківської сільської ради від 19 березня 2021 року №174-05-VІІІ "Про виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель в адміністративних межах Вороньківської сільської ради";

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №299-8-VІІІ "Про передачу безоплатно у власність громадянам земельних ділянок для ведення індивідуального садівництва на території Вороньківської сільської ради";

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №287-8-VІІІ "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перебуває у власності громадянина ОСОБА_2 площею 0,2696 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:008:0121) по АДРЕСА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №291-8-VІІІ "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перебуває у власності гр. ОСОБА_3 площею 0,1856 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:019:0175) по АДРЕСА_2 ";

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №292-8-VІІІ "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перебуває у власності громадянки ОСОБА_4 площею 0,1286 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:019:0206) в с. Проців Бориспільського району Київської області";

- визнати протиправним та скасувати рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №293-8-VІІІ "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що перебуває у власності гр. ОСОБА_5 площею 1,0000 га (кадастровий номер земельної ділянки :01:009:0317) в с. Проців Бориспільського району Київської області".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до Вороньківської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вороньківської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №258-8-VІІІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель", від 14.07.2021 №259-8-VІІІ "Про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення якої змінюється з земель для "будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для реконструкції центральної частини села та будівництва школи, дитячого садка, будівлі сільської ради, лікарні, торгівельно-розважального центру, житла)" на 02.03 "для будівництва та обслуговування багатоповерхового будинку, господарських будівель і споруд" в с. Проців Бориспільського району Київської області" та від 14.07.2021 №260-8-VІІІ "Про внесення змін до рішення Вороньківської сільської ради від 19 березня 2021 року №174-05-VІІІ "Про виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель в адміністративних межах Вороньківської сільської ради" - вирішено розглядати в межах провадження адміністративної справи №320/455/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 витребувано докази по справі від Вороньківської сільської ради.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 зупинено провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 поновлено провадження у справі та вирішено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані рішення відповідача є незаконними, оскільки прийняті з порушенням процедури та всупереч вимогам Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що оскаржувані рішення сільської ради є законними та обґрунтованими, прийнятими з дотриманням норм чинного законодавства України.

Також, відповідач наполягає на тому, що оскаржуваними рішеннями сільської ради не порушуються права позивача і такі рішення, на думку відповідача, взагалі не стосуються його законних інтересів.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що оскаржувані рішення порушують його права та законні інтереси, оскільки він був позбавлений можливості ефективного здійснення своїх повноважень, здійснення представництва виборців та інтересів територіальної громади у Вороньківській сільській раді.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Подільським Ру ГУ МВС України в м. Києві 13.07.1996.

Відповідно до посвідчення №18 від 08.12.2020, виданого головою Вороньківської СТВК, ОСОБА_1 є депутатом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Судом встановлено, що головою Вороньківської сільської ради було прийнято розпорядження від 02.07.2021 №9 "Про скликання восьмої чергової сесії Вороньківської сільської ради VIII скликання", відповідно до якого скликано восьму чергову сесію Вороньківської сільської ради VIII скликання на 14 липня 2021 року о 09-00 годині.

14.07.2021 Вороньківською сільською радою прийнято рішення №258-8-VІІІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для реконструкції центральної частини села та будівництва школи, дитячого садка, будівлі сільської ради, лікарні, торгівельно-розважального центру, житла)", яким вирішено:

- затвердити технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 3,4736 га, кадастровий номер :01:016:0197, що розташована за адресою: с.Проців, Бориспільський район, Київська область на земельні ділянки площами: площею 3,2123 га - :01:006:0547; площею 0,2613 га - :01:016:0202;

- здійснити державну реєстрацію право власності на вищезгадані земельні ділянки.

За вказане рішення Вороньківська сільська рада проголосувала наступним чином: "За" - 22; "Проти" - 0; "Утрималися" - 1 ( ОСОБА_1 ); "Не голосували" - 0.

14.07.2021 Вороньківською сільською радою прийнято рішення №259-8-VІІІ "Про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення якої змінюється з земель для "будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для реконструкції центральної частини села та будівництва школи, дитячого садка, будівлі сільської ради, лікарні, торгівельно-розважального центру, житла)" на 02.03 "для будівництва та обслуговування багатоповерхового будинку, господарських будівель і споруд" в с. Проців Бориспільського району Київської області", яким вирішено:

- надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності у зв`язку зі зміною цільового призначення, загальною площею 0,2613 га, за кадастровим номером :01:016:0202, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , що перебуває у комунальній власності з земель для "будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для реконструкції центральної частини села та будівництва школи, дитячого садка, будівлі сільської ради, лікарні, торгівельно-розважального центру, житла)" на 02.03 "для будівництва та обслуговування багатоповерхового будинку, господарських будівель і споруд" з метою будівництва багатоповерхового будинку.;

- розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність замовити в організації, яка є виконавцем робіт із землеустрою відповідно до чинного законодавства;

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погодити відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України;

- земельну ділянку зареєструвати відповідно до Закону України "Про державний земельний кадастр";

- погоджений проект землеустрою подати на розгляд і затвердження до Вороньківської сільської ради.

За вказане рішення Вороньківська сільська рада проголосувала наступним чином: "За" - 21; "Проти" - 1 ( ОСОБА_1 ); "Утрималися" - 1; "Не голосували" - 0.

14.07.2021 Вороньківською сільською радою прийнято рішення №260-8-VІІІ "Про внесення змін до рішення Вороньківської сільської ради від 19 березня 2021 року №174-05-VІІІ "Про виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель в адміністративних межах Вороньківської сільської ради", яким вирішено:

- внести зміни до рішення Вороньківської сільської ради від 19 березня 2021 року №174-05-VІІІ "Про виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель в адміністративних межах Вороньківської сільської ради", а саме пункт 1 доповнити текстом: " - земельна ділянка 02.03 Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 ".

За вказане рішення Вороньківська сільська рада проголосувала наступним чином: "За" - 22; "Проти" - 0; "Утрималися" - 1 ( ОСОБА_1 ); "Не голосували" - 0.

Вважаючи такі рішення Вороньківської сільської ради протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Позивачем за приписами пункту 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

За приписами ч. 3 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України до суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Законне (необхідне, обов`язкове) процесуальне представництво виникає на підставі чинного законодавства і стосується органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси осіб. До цих осіб належить Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, прокурор, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Згідно зі ст. 16 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування" (далі - Закон №280/97-ВР) органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є депутатом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, тобто входить до складу органу місцевого самоврядування, але не є представником такого органу при зверненні до суду.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 11.07.2002 №93-IV "Про статус депутатів місцевих рад" (далі - Закон №93-IV) депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

За змістом ч.ч. 1 - 3 ст. 15 Закону №93-IV депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

В контексті викладеного й за змістом Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади може бути вирішено на пленарних засіданнях відповідної ради.

Отже, саме відповідні Ради, а не окремі депутати, згідно ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а отже й наділені в силу Закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Слід зазначити, що цією нормою регламентовано право депутата місцевої ради порушувати питання про перевірку діяльності виконавчих органів ради, місцевих державних адміністрацій, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, брати участь у здійсненні контролю за виконанням рішень ради.

Право депутата на звернення до відповідних органів державної влади у випадку виявлення порушень законодавства України в даному випадку може бути реалізовано відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 01.03.2018 у справі №911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Отже, ОСОБА_1 помилково вважає, що йому надано право захищати в суді інтереси територіальної громади, оскільки вимоги Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" саме такого права не містять, а регламентують інші правовідносини й витлумачені позивачем розширено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №363/3414/13-а.

Щодо порушених прав ОСОБА_1 внаслідок прийняття рішень Вороньківською сільською радою від 14.07.2021 №258-8-VІІІ, від 14.07.2021 №259-8-VІІІ та від 14.07.2021 №260-8-VІІІ, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у цій справі є рішення Вороньківської сільської ради від 14.07.2021 №258-8-VІІІ "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для реконструкції центральної частини села та будівництва школи, дитячого садка, будівлі сільської ради, лікарні, торгівельно-розважального центру, житла)", від 14.07.2021 №259-8-VІІІ "Про розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення якої змінюється з земель для "будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (для реконструкції центральної частини села та будівництва школи, дитячого садка, будівлі сільської ради, лікарні, торгівельно-розважального центру, житла)" на 02.03 "для будівництва та обслуговування багатоповерхового будинку, господарських будівель і споруд" в с. Проців Бориспільського району Київської області" та від 14.07.2021 №260-8-VІІІ "Про внесення змін до рішення Вороньківської сільської ради від 19 березня 2021 року №174-05-VІІІ "Про виготовлення технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель в адміністративних межах Вороньківської сільської ради".

Вказані рішення є актами індивідуальної дії, які прийняті відповідачем на виконання владних управлінських функцій, які стосуються прав або інтересів визначених в актах особи або осіб, та дія яких вичерпується його виконанням або має визначений строк, однак це не виключає можливість оскарження його зацікавленими особами у судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України.

Так, у постанові від 25.04.2018 у справі №461/2132/17 Верховний Суд висловив загальні підходи до захисту законного інтересу. Законний інтерес, якщо його порушує суб`єкт владних повноважень, може бути предметом судового захисту в порядку адміністративного судочинства. Під час розгляду справи суд з`ясовує, які саме фактичні обставини зумовлюють існування інтересу, відносини, що існують з приводу об`єкту інтересу, а також інші індивідуальні особливості, що відображають законність інтересу та необхідність судового захисту прагнень позивача.

В контексті завдань адміністративного судочинства (ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Водночас, за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004, поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". У цьому ж Рішенні зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Крім того, заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Заінтересованість повинна мати об`єктивну основу. Для відкриття провадження у справі недостатньо лише суб`єктивного твердження позивачів, наведеного у позовній заяві, про порушення права, свободи або законного інтересу. Юридична заінтересованість не випливає з факту звернення до суду, а повинна передувати йому.

Натомість, суд вважає, що доводи позивача є абстрактними, без жодного обґрунтування негативного впливу оскаржуваних рішень відповідача на конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси позивача, що свідчить про відсутність предмету захисту у суді, адже позивачем не визначено права, свободи чи інтереси, які мають бути захищені (поновлені) у судовому порядку, що фактично вказує на безпредметність заявленого позову.

Суд також, при з`ясуванні статусу позивача як "потерпілого", керується практикою, напрацьованою Європейським судом з прав людини. Поняття "потерпілий" має автономне значення (не залежить від національного законодавства) і має значення лише для цілей застосування Конвенції. Водночас, підходи ЄСПЛ мають важливе методологічне значення для розвитку практики національних судів.

Відповідно до статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає: a) що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви; b) що заявник не зазнав суттєвої шкоди, якщо тільки повага до прав людини, гарантованих Конвенцією і протоколами до неї, не вимагає розгляду заяви по суті, а також за умови, що на цій підставі не може бути відхилена жодна справа, яку національний суд не розглянув належним чином.

Отже, право особи на звернення до ЄСПЛ пов`язане з наявністю у неї статусу жертви (потерпілого). Слово "жертва" в контексті статті 34 Конвенції означає особу або осіб, яких прямо або опосередковано торкнулося стверджуване порушення. Отже, стаття 34 стосується не тільки безпосередньої жертви або жертви стверджуваного порушення, але також непрямих жертв, яким порушення заподіяло б шкоду або які б мали дійсну і особисту зацікавленість в тому, щоб воно припинилося (Валліанатос та інші проти Греції [ВП], №№ 29381/09 та 32684/09, п. 47, від 7 листопада 2011).

Щоб мати можливість подати скаргу відповідно до статті 34, заявник повинен бути здатним довести, що оскаржуваний захід "зачіпає його безпосередньо" (Тенасє проти Молдови [ВП], № 7/08, п. 104, від 27 квітня 2010, Берден проти Сполученого Королівства [ВП], №. 13378/05, п. 33, від 29 квітня 2008).

Суд також визнав, що заявник може вимагати статус жертви порушення Конвенції, якщо він чи вона знаходяться під дією (охоплені) законодавства, яке дозволяє вживати таємні заходи спостереження, а також, якщо відсутні засоби правового захисту (Роман Захаров проти Росії [ВП], № 47143/06, пп. 173-178, від 4 грудня 2015). Проте для того, щоб мати можливість претендувати на статус жертви в такій ситуації, заявник повинен надати обґрунтовані і переконливі докази вірогідності того, що порушення, що впливає на нього або неї особисто, буде мати місце; одних підозр або припущень недостатньо (Сенатор Лайнс GmbH проти Австрії, Бельгії, Данії, Фінляндії, Франції, Греції, Ірландії, Італії, Люксембургу, Нідерландів, Португалії, Іспанії, Швеції та Великої Британії [ВП] (ухв.), №56672/00, від 10 березня 2004 року).

Суд також підкреслює, що Конвенція не передбачає подання actio popularis з метою тлумачення прав, які вона містить, або дозволу фізичним особам оскаржити положення внутрішньодержавного права тільки тому, що вони вважають, не перебуваючи під прямим впливом такого положення, що воно може суперечити Конвенції (Аксу проти Туреччини [ВП], №№ 4149/04 та 41029/04, п. 50, від 15 грудня 2012 року, Берден проти Сполученого Королівства [ВП], №. 13378/05, п. 33, від 29 квітня 2008 року).

З наведеного випливають такі ознаки "потерпілого" від порушення законного інтересу: а) безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов; б) має місце безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обґрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. Зокрема, якщо позивач змушений змінити свою поведінку або існує ризик бути притягнутим до відповідальності; в) негативний вплив є суттєвим (зокрема, позивачеві завдано шкоду); г) існує причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.

Зазначені критерії не мають застосовуватись механічно та негнучким способом. Суд повинен захищати усе розмаїття законних інтересів особи, а тому у кожній конкретній справі дослідження інтересу особи через призму наведених критеріїв буде слугувати гарантією захисту таких інтересів.

Встановлені у справі обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не є потерпілим від оскаржуваних рішень відповідача. Зазначені рішення не спричинили суттєвого негативного впливу безпосередньо на позивача і він не зазнав жодної реальної шкоди.

Суд зазначає, що той факт, що позивач є депутатом Вороньківської сільської ради та належить до відповідної територіальної громади, ще не свідчить про те, що оспорюваними у цій справі рішеннями порушено його права.

Встановлення за наслідками судового розгляду обставин, що свідчать про відсутність у позивача матеріально-правової заінтересованості, є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи позивача про те, що відповідачем допущені процедурні порушення при прийнятті оскаржуваних рішень не беруться судом до уваги, з огляду на наступне.

З`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності дій, котрі оскаржуються. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскаржених дій відповідача.

Відтак, навіть якби зробити висновки про правомірність чи неправомірність рішень відповідача, то вказані висновки не мають самостійного правового значення, оскільки вони не вплинуть на правильність остаточного висновку про відмову у задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.12.2018 у справі №826/37/17 та від 28.05.2020 у справі №640/11643/19.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що депутати сільських рад не наділені повноваженнями вимагати усунення порушень законодавства шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом, а також те, що позивач не є суб`єктом спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а також не доведено обставин, які вказують на порушення його конкретних індивідуальних прав при прийнятті оскаржуваних рішень.

При цьому суд зазначає, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З огляду на зазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.