Справа № 380/8428/22
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8428/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

20 червня 2022 року місто Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Мричко Н.І., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Управління надання адміністративних послуг та державної реєстрації Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

13.06.2022 до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Управління надання адміністративних послуг та державної реєстрації Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Рудниківської сільської ради Миколаївського району Львівської області тридцять дев`ятої сесії сьомого скликання від 22.10.2020 №40 «Про затвердження технічної документації на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» в частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рудниківської сільської ради та про передачу власність гр. ОСОБА_2 земельних ділянок: площею 0,4752га з визначеним кадастровим номером :14:000:0044, площею 1,0057га з визначеним кадастровим номером :06:000:0233;

- зобов`язати Управління надання адміністративних послуг та державної реєстрації Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на земельні ділянки площею 0,4752га з визначеним кадастровим номером :14:000:0044, площею 1,0057га з визначеним кадастровим номером :06:000:0233 за ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області скасувати у Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,4752га з визначеним кадастровим номером :14:000:0044, площею 1,0057га з визначеним кадастровим номером :06:000:0233 за ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви, у тому числі, з`ясовує, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених вказаним Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання можливості розгляду у порядку адміністративного судочинства позову щодо оскарження рішення сільської ради про затвердження технічної документації та передачу у власність земельних ділянок третій особі, суддя вказує таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

Відповідно до понятійного апарату КАС України:

- адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір;

- публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

- суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому вказаним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, за змістом КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом наведених приписів участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового.

Разом з тим, Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як видно зі змісту позовних вимог, позивач не погоджується із рішенням сільської ради про затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рудниківської сільської ради та про передачу власність гр. ОСОБА_2 земельних ділянок: площею 0,4752га з визначеним кадастровим номером :14:000:0044, площею 1,0057га з визначеним кадастровим номером :06:000:0233, посилаючись на те, що є співвласником таких земельних ділянок у відповідності до додатка до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №836017, та додатка до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №836016.

Згідно зі статтею 2 Земельного Кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі ЗК України), земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Суддя встановила, що згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 05.10.2020 № НВ-020, № НВ-020 право власності на земельні ділянки: площею 0,4752га з визначеним кадастровим номером :14:000:0044, площею 1,0057га з визначеним кадастровим номером :06:000:0233, зареєстровано за ОСОБА_2 .

Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Аналіз зазначених обставин справи та норм права дає підстави вважати, що позивач фактично заперечує право власності ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 0,4752га з визначеним кадастровим номером :14:000:0044, площею 1,0057га з визначеним кадастровим номером :06:000:0233, а тому цей спір спрямований на поновлення прав позивача у сфері земельних відносин.

Перевірка правомірності рішення відповідача стосовно розгляду заяви ОСОБА_2 про затвердження технічної документації має надаватися судом при вирішенні спору стосовно правомірності набуття цією особою права власності на спірні земельні ділянки.

Відтак, даний спір має приватноправовий характер, оскільки в його основі лежить спір позивача та третьої особи щодо права власності на земельні ділянки.

Зважаючи на викладене, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, позов в частині оскарження рішення Рудниківської сільської ради Миколаївського району Львівської області тридцять дев`ятої сесії сьомого скликання від 22.10.2020 №40 «Про затвердження технічної документації на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» в частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Рудниківської сільської ради та про передачу власність гр. ОСОБА_2 земельних ділянок: площею 0,4752га з визначеним кадастровим номером :14:000:0044, площею 1,0057га з визначеним кадастровим номером :06:000:0233, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Управління надання адміністративних послуг та державної реєстрації Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на земельні ділянки та про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Львівській області скасувати у Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельних ділянок, то такі, з огляду на їх похідний характер від спору щодо земельних ділянок, також підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 № 3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У цьому пункті закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21.02.1975, заява № 4451/70 § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatisрішення Європейського суду з прав людини у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17.01.2012, заява №36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Вказана позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постановах від 13.06.2018 у справі № 816/421/17, від 22.08.2018 у справі №815/1568/16, від 20.09.2018 у справі №813/1076/17, від 30.10.2018 у справі №813/3658/14.

Враховуючи наведене, суддя дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Управління надання адміністративних послуг та державної реєстрації Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На виконання положень частини шостої статті 170 КАС України суддя роз`яснює, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 170, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Управління надання адміністративних послуг та державної реєстрації Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що справа підлягає розгляду та вирішенню місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складення ухвали.

Суддя Мричко Н.І.