Справа № 580/11353/21
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року справа № 580/11353/21

16 годин 05 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Міщенко Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу №580/11353/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тайрс» (вул. Смілянська, 127/11, м. Черкаси, 18000, ) [позивач - не прибув]

до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078, ) [представник відповідача Яровенко Д.О. - згідно витягу ЄДР]

про визнання протиправними та скасування актів, ухвалив рішення.

28.12.2021 вх. 52844/21 ТОВ «Тайрс» (39790780), звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці, просить: визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці від 03.12.2021 про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000170/2 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення №UA 500020/2021/000845.

Ухвалою від 31.01.2022 відкрите провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначене на 11.02.2022, 24.02.2022, 23.03.2022. Ухвалою суду від 23.03.2022 здійснено перехід із спрощеного провадження до загального, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (починаючи з 31.03.2022), призначено підготовче судове засідання на 06.04.2022. Ухвалою суду від 06.04.2022 зупинене провадження в адміністративній справі (питання про поновлення провадження у справі призначене на 16.05.2022 - 12.05.2022 вх. 13398/22 до суду надійшло (через систему «Електронний суд») клопотання представника відповідача Одеської митниці про участь у справі в режимі відеоконференції). Ухвалою від 16.05.2022 поновлено провадження у справі, закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2022, 08.06.2022.

В обґрунтуванні позовних вимог позивачем зазначено, що надано необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, що переміщується через митний кордон України, покликання митного органу на виявлені під час перевірки у поданих документах розбіжності є безпідставними. Стверджує, що надані митниці документи не містять розбіжностей, наявних ознак підробки немає, тому наявні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, що належить сплаті за товари. Виявлені розбіжності стосувалися розрахунку митної вартості, тому вважає, що надані документи мають дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності зазначені ним у повідомленні декларанту. Наголошує, що в рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено висновок відповідача, що основний метод визначення митної вартості товарів не може бути застосовано тому, що подані документи містять розбіжності та неточності, однак митним органом не зазначено, які саме відомості залишилися неповними чи недостовірними, адже перелік документів, що підтверджують митну вартість товарів був поданий відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України. Вважає позивач, що надав документи для визначення митну вартість за основним (першим) методом-за ціною договору, натомість посадові особи митниці не обґрунтували того, що документи є недостатніми чи такими, що сукупно викликають сумнів у достовірності інформації. Вважає, що ненадання декларантом запитуваних додаткових документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом резервного методу визначення митної вартості. Просив задовольнити позов.

22.02.2022 вх.8252/22 до (через систему Електонний суд) суду надійшов відзив на позовну заяву від Одеської митниці, де зазначено, що декларантом до митного оформлення за митною декларацією від 02.12.2021 №UA500020/2021/222195, де митну вартість товару визначено та заявлено декларантом за основним методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються (вартість операції). Пояснює відповідач, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, що надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, надані позивачем документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарі та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або належить сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про корегування митної вартості товарів UA500020/2021/000170/2 від 03.12.2021. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України було зобов`язано позивача протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, проте декларантом було надіслано лист про неможливість надання додаткових документів. За результатом проведених консультацій між органом доходів і зборів та декларантом після послідовного виключення попередніх було обрано метод визначення митної вартості - резервний. Зазначає відповідач, що з метою забезпечення повноти оподаткування було здійснено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів у максимально наближений до митного оформлення час є більшим, у зв`язку із чим митну вартість товару скорегованою, тому митниця під час прийняття спірних рішень діяла відповідно до вимог законів та інших нормативно-правових актів, не порушувала права та законні інтереси позивача, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем, представниками відповідачів аргументи/доводи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю з огляду на таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України (далі МК України) відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Відповідно до частини першої статті 318 МК України митному контролю належать усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України. Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом. Відповідно до частини другої статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, що повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Згідно з частинами першою, другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, що підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи. Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статей 627 і 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять: умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 №959-ХІІ встановлено, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно з офіційними відомостями ТОВ «Тайрс» () зареєстровано юридичною особою 14.05.2015, номер запису: 0015635. Видами діяльності підприємства є 45.32 роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (основний); 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдями для автотранспортних засобів; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами.

Судом встановлено, що на підставі контракту від 21.10.2020 1 та інвойсу від 03.09.2020 21CFUKR-LB007A ТОВ «Тайрс» придбало в компанії ТIRELINK CO.,LTD КНР: 48 автомобільних шин торгової марки ONYX розміром 315/70R22.5-20 модель НО 102, загальною вартістю, 5952,00 доларів США; 136 автомобільних шин торгової марки ONYX розміром 315/70R22.5-20 модель НО 308А, загальною вартістю, 17816,00 доларів США, 60 автомобільних шин торгової марки ONYX розміром 315/80R22.5-20 модель НО 102, загальною вартістю 7020,00 доларів США. На виконання вимог контракту здійснено поставку товару на умовах Інкотермс-2010.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем було подано до Одеської митниці в електронному вигляді митну декларацію від 02.12.2021 №UА500020/2021/222195, відповідно до якої була заявлена митна вартість товарів у сумі 42388,00 доларів США. Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем подані: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 21.10.20001, рахунок-фактура (інвойс) від 03.09.2021 21CFUKR-LB007A; рахунку-проформи 21CFUKR-LB007 від 04.08.2021; платіжних доручень 599 від 11.08.2021 та №611 від 01.09.2021; лист ТОВ «Тайрс» №2 від 29.11.2021; митна декларація країни відправлення від 16.09.24; пакувальний лист б/н від 03.09.2021; коносамент YMLUM240173995 від 18/09/2021. Надсилання зазначених документів разом з ВМД від 02.12.2021 UА500020/2021/222195 підтверджується в графі 44 ВМД.

За результатом проведеного Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, перевірки документів для підтвердження митної вартості товарів було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено позивачу та обґрунтовано у графі 33 МД Рішення про коригування митної вартості товарів від 03.12.2021 UA500020/2021/000170/2, а саме: 1. надана до митного контролю та оформлення комерційна пропозиція б/н від 03.09.2021 має дату видання майже на місяць пізніше, ніж надана проформі інвойс 21CFUKR-LB007A, що має дату 04.08.2021, згідно якої за товар здійснено оплати. Тобто пропозиція зроблена на місяць пізніше, після придбання. 2. Наданий до митного контролю та оформлення прайс-лист містить ціни на умовах поставки FOB, умови поставки, що розглядається - CFR, при цьому дату має 18.06.2021, тобто більше 5 місяців, тому унаслідок чого наданий прай-лист не є актуальним та не може братися до уваги для підтвердження митної вартості. 3. Надані податкові накладні не містять артикулів, заявлених у МД, та не можуть розглядатися для підтвердження митної вартості у зв`язку з можливою наявності окремих домовленостей.

На підставі частини 3 статті 53 МК України від 13.03.2012 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом МФУ від 24.05.2012 №599, Одеською митницею повідомлено позивача про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів про для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; актуальні каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову.

03.12.2021 позивачем надіслано комерційну пропозицію від 02.08.2021, що не містила цінової інформації - вказано, що прайс-лист додається, проте позивачем його не було додано. Також надано лист, що інших додаткових документів надаватися не буде. Додаткового документа для підтвердження заявленої митної вартості, не надав позивач.

03.12.2021 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів UA500020/2021/000170/2 відповідно до якого митна вартість товарів визначена за резервним методом. В оскаржуваному рішенні 03.12.2021 №UA500020/2021/000170/2 про коригування митної вартості товарів зазначається про те, що позивачем не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України та не спростовано наявні розбіжності у документах. За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано резервний метод визначення митної вартості, позаяк попередні були незастосовні, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України з урахуванням опису та фізичних характеристик товару та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим та становить: по товару №1 186,40 дол США/ шт, та відповідає 3.01 дол США/кг нетто (МД №UA401020/2021/54915 від 25.10.2021), що є вище ніж заявлена декларантом вартість 173. 72 дол США/шт та відповідає 2,90 дол США/кг нетто. Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів 03.12.2021 №UA500020/2021/000170/2. Передумовою для прийняття спірного рішення стало те, що відповідач дійшов висновку відмовити в оформленні МД від 02.12.2021 №UA500020/2021/222195 та сформував Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.12.2021 № UA500020/2021/000845, де зазначено про обов`язок: внесення правильних відомостей, подання нової МД з урахуванням вимог ст. 257, 319, 335 МК України та з урахуванням рішення про коригування митної вартості.

Позивач, вважаючи рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації протиправним, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України). Відповідно до ч. ч. 3, ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. Згідно з ч. 5, 6 ст. 57 МК України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу(ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2 3 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України). Згідно з ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою під час її обчисленні.

Відповідно до статті VII ГАТТ (ГЕНЕРАЛЬНА УГОДА З ТАРИФІВ І ТОРГІВЛІ), оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується митні платежі, або аналогічного товару (підпараграф 2 (а) статті VII ГАТТ). Під дійсною вартістю варто розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції (підпараграф 2 (b) статті VII ГАТТ). Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпараграфа (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити (підпараграф 2 (c) статті VII ГАТТ). Формулювання підпараграфів (a) і (b) дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на аналогічний товар (додаток I до статті VII ГАТТ).

Згідно із ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, що не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ОАТТ).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем проведено порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 2 (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, що обкладається митом, або аналогічного товару.

Згідно із статтею 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що: ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання. Згідно із ст. 7 Угоди про застосування статті VII ГАТТ якщо митна вартість імпортних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 1-6 включно, то митна вартість визначається з використанням розумних засобів, сумісних із принципами та загальними положеннями цієї Угоди і Статті VII ГАТТ 1994 та на основі даних, наявних у країні імпорту. Аби упевнитись, що задекларована митна вартість ґрунтується на дійсній вартості здійснюється порівняння рівня заявленою митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних і подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Із матеріалів справи та пояснень представника відповідача і оцінених доказів встановлено, що відповідачем: щодо вартості подібних (аналогічних) товарів метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано; метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості (ст. 62 МК України) не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно або у час, наближений до дати ввезення оцінюваних товарів, за умови вирахування, якщо вони можуть бути виділені, компонентів, зазначених у ст. 62 МК України; метод визначення митної вартості на основі додавання вартості (ст.63 МКУ) не застосовано у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості товарів, надана виробником товарів, що оцінюються, або від його імені та складається із сум, зазначених у ст. 63 МК України. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 Кодексу.

Митні органи мають компетенцію в питаннях перевірки та контролю обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Помилковість визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, об`єктивна неможливість застосування основного методу та інших методів (за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, на основі додавання вартості (обчислина вартість)) були обґрунтовані відповідачем.

Відповідач надав докази того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товарів, є недостатніми чи такими, що сукупно викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дають можливості визначити митну вартість шляхом застосування обраного декларантом основного методу за ціною договору, позаяк надана до митного контролю та оформлення комерційна пропозиція б/н від 03.09.2021 має дату видання майже на місяць пізніше, ніж надана проформі інвойс №21CFUKR-LB007A, що має дату 04.08.2021, згідно якої за товар здійснено оплати. Тобто пропозиція зроблена на місяць пізніше, після придбання; наданий до митного контролю та оформлення прайс-лист містить ціни на умовах поставки FOB, умови поставки, що розглядається -CFR, при цьому дату має 18.06.2021, тобто більше 5 місяців, унаслідок чого наданий прай-лист не є актуальним та не мог братися до уваги для підтвердження митної вартості, надані податкові накладні не містять артикулів, заявлених у МД, та не можуть розглядатися для підтвердження митної вартості у зв`язку з можливою наявності окремих домовленостей.

В матеріалах справи наявні підтверджуючі документи, що викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, позаяк обраний перший метод за договором щодо товарів, що імпортуються, не застосовний, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, що є обов`язковою під час її обчислення.

Під час розгляду справи було доведено правомірність застосування обраного відповідачем резервного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, позаяк надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складової митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Верховний Суд у справі № 826/17509/16 зазначив, що неодноразово висловлював позицію, згідно якої митна вартість, скоригована відповідним рішенням, є базою оподаткування в розумінні статті 23 Податкового кодексу України в її системному тлумаченні зі статтями 49-50 Митного кодексу України, похідним для числового виразу податкового зобов`язання з мита та податку на додану вартість, що платник податків повинен сплатити до бюджету. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом встановлено, що позивач не продемонстрував добросовісності у виконання обов`язків декларанта і не надав відповідачеві повних і достовірних відомостей до контракту від 21.10.2020: відповідно до звіту №140 про незалежну оцінку товару, що здійснено згідно комерційних інвойсів №21CFUKR-LB007A від 03.09.2021, №21CFUKR-LB007A від 14.09.2021 №21CFUKR-LB007A від 21.09.2021 під час декларування у графі 44 ВМД у формі МД-2 щодо поданих документів зазначений один із необхідних трьох інвойсів - №21CFUKR-LB007A від 03.09.2021, проте №21CFUKR-LB007A від 14.09.2021 №21CFUKR-LB007A від 21.09.2021 не зазначені взагалі і не надані, що є недостовірно поданою декларантом інформацією у публічній звітності. У формі МД-6 зазначена комерційна пропозиція від 03.09.2021, проте від 14.09.2021 та від 21.09.2021 також не зазначена (а.с.43). Порівнюючи доповнення до ВМД форми МД-6 (а.с.43) і МД-6 (а.с.50) щодо інформації про товар до графи 44 запис 3014 про документ Б/Н містить розбіжності у даті 18.06.2021 та 18.06.2021 із зазначенням поруч 31.10.2021. У ВМД графи 20 умови поставки СFR, у договорі поставка товару здійснюється на умовах, що зазначені у комерційному інвойсі, проте №21CFUKR-LB007A від 14.09.2021 №21CFUKR-LB007A від 21.09.2021 не надані, у інвойсі від 03.09.2021 СFR (cost and freight): товар доставляється до зазначеного в договорі порту призначення покупця, страховку, основне перевезення, розвантаження і перевалку оплачує покупець, проте у прайл-листі ціни на умовах поставки FOB (free on board) для морських контейнерних перевезень товар доставляється на судно покупця, перевалку оплачує продавець.

Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у справі відповідачем доведена. Згідно з частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Товар, що надійшов позивачеві морським транспортом був випущений у вільний обіг за митною вартістю за МД від 03.12.2021 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчислених митним органом і декларантом. Сплату забезпечено фінансовою гарантією у сумі 23979,41 грн шляхом зарахування коштів на відповідний рахунок відповідача. Судом встановлено, матеріалами справи у контексті оцінених доказів і перевірених аргументів підтверджено, що митним органом у законний спосіб прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500020/2021/000170/2 від 03.12.2021, митну вартість визначено правомірною за резервним методом визначення митної вартості товарів та правомірним є складення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 03.12.2021 № UA500020/2021/000845 як індивідуальних актів, тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 5-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 1845/О/15-21 Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Тайрс» (вул. Смілянська, 127/11, м. Черкаси, 18000, Код )

відповідач: Одеська митниця (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078, )

Судове рішення складене 17.06.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА