Справа № 280/5042/20
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року Справа № 280/5042/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Гавриш А.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69007, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення, винесені Олександрівським управлінням Головного управління ДПС у Запорізькій області за формою «Ф» від 30.03.2020 № 0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830.

Позовна заява подана адвокатом Гришиним С.В., який діє на підставі ордеру серія АР №1003467 від 26.03.2020.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивач є власником об`єктів нежитлової нерухомості промислового призначення. Оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючий орган визначив позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за вказаними об`єктами нерухомого майна за 2019 рік, у зв`язку з чим позивач звернувся до ДПС України зі скаргою, в якій зазначив, що вказані об`єкти були законсервовані на підставі рішення від 17.10.2017 у зв`язку з невикористанням їх в господарській чи будь-якій іншій діяльності. Однак, розглянувши скаргу, ДПС України відмовило в її задоволенні. Позивач зазначає, що Запорізька міська рада рішенням № 5 від 28.01.2015 звільнила від оподаткування законсервовані об`єкти нерухомості, які перебувають у власності як фізичних так і юридичних осіб, у зв`язку з чим позивач вважає, що грошове зобов`язання нараховано протиправно. З урахуванням викладеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.08.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.08.2020.

11.08.2020 представник позивача подав заяву про залучення співвідповідача та зміну предмету позову. До заяви додано уточнену позовну заяву. Заява мотивована наявністю підстав для збільшення позовних вимог шляхом оскарження податкових повідомлень-рішень від 27.06.2019 №0-0830, №0-0830, 0-0830. Крім того, у зв`язку з тим, що вказані податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДФС у Запорізькій області, просив залучити останнього до участі в справі в якості співвідповідача.

19.08.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому висловлює незгоду із заявленими позовними вимогами з тих підстав, що відповідно до пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є житлова та нежитлова нерухомість, у тому числі її частка. Підпунктом «є» пп. 266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України визначено, що будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення не є об`єктами оподаткування у промислових підприємств. Згідно даних Реєстру платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наявних в ITC «Податковий блок», та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, об`єкти нерухомості (склад трансформаторного масла, склад комплектуючих виробів, склад зберігання комплектуючих виробів, складський корпус, будівля цеху, збірний металевий будиночок, універсальний док-склад, станція нейтралізації, будівля автотранспортного цеху, прохідна заводу, будівля їдальні на 530 місць, службово-побутовий корпус) перебувають у власності позивача, як у фізичної особи. Враховуючи викладене, вважає, що позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо вказаних об`єктів нерухомості, у зв`язку з чим контролюючий орган визначив податкові зобов`язання правомірно. Просить в позові відмовити.

Ухвалою суду від 19.08.2020 залишено без руху уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, надано строк для усунення недоліків позовної заяви, відкладено підготовче засідання на 30.09.2020.

Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові-повідомлення рішення, винесені Олександрівським управлінням Головного управління ДПС у Запорізькій області, за формою «Ф» від 30.03.2020 № 0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830; визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області за формою «Ф» від 27.06.2019 №0-0830, №0-0830, 0-0830.

Ухвалою суду від 30.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 22.10.2020.

Ухвалою суду від 22.10.2020 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.11.2020.

02.11.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області подало відзив на уточнений позов, який обґрунтований підставами, наведеними у раніше поданому відзиві.

Ухвалою суду 11.11.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/2172/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

17.05.2022 представник Головного управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663) подав клопотання про заміну відповідача на правонаступника.

Ухвалою суду від 19.05.2022 поновлено провадження у справі, призначено судове засідання на 16.06.2022.

Учасники справи, а також Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663), повідомлені про дату, час і місце судового розгляду належним чином.

Ухвалою суду від 16.06.2022 замінено відповідачів у справі на правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (код ЄДРПОУ ВП 44118663).

У відповідності до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішив за можливе здійснити розгляд в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Сторонами не заперечується та підтверджується наданими до матеріалів справи письмовими доказами, що позивач є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- інв. №10 прохідна заводу, літ. Г-2, загальною площею 701,3 кв.м,

- інв. №12 будівля їдальні на 530 місць, літ. Б, загальною площею 5063,7 кв.м,

- інв. №13 складський корпус, літ. С, С1-4, загальною площею 2694,9 кв.м,

- інв. №14 службово-побутовий корпус, літ. А-14, загальною площею 5952,9 кв.м,

- інв. №26 склад зберігання комплектуючих виробів, літ. С-2, загальною площею 850,2 кв.м,

- інв. №30 склад трансформаторного масла, літ. Ч, загальною площею 270,7 кв.м,

- інв. №31 будівля автотранспортного цеху, літ. Д-2, загальною площею 554,0 кв.м,

- інв. №39 будівля цеху, літ. П, загальною площею 101,2 кв.м,

- інв. №5825 універсальний док-склад-12, літ. Н, загальною площею 307,7 кв.м,

- інв. №45 склад комплектуючих виробів, літ. У2, загальною площею 314,0 кв.м,

- інв. №65 станція нейтралізації, літ. Ж1, Ж-3, загальною площею 1457,6 кв.м,

- інв. №24 збірний металевий будиночок, літ. О, загальною площею 70,2 кв.м.

07.10.2017 позивач прийняв «Рішення власника про консервацію об`єктів нерухомості», відповідно до якого, у зв`язку з невикористанням (не експлуатацією) у господарській або іншій діяльності вирішив здійснити консервацію об`єктів нерухомого майна, що належать йому на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 07.10.2017, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., зареєстровано в реєстрі за №1081. Строк консервації: до прийняття окремого рішення. Вважати об`єкти нерухомості законсервованими з дати прийняття цього рішення (а.с.28).

Головне управління ДФС у Запорізькій області (Олександрівське управління) визначило позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний (податковий) період 2018 рік щодо вказаних об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим прийняло податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 27.06.2019, у тому числі:

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 653,39 грн (а.с.55);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 2519,54 грн (а.с.56);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 55406,62 грн. (а.с.57).

Крім того, Головне управління ДПС у Запорізькій області визначило позивачу податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітний (податковий) період 2019 рік щодо вказаних об`єктів нерухомого майна, у зв`язку з чим прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.03.2020, у тому числі:

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 52827,05 грн. (а.с.7);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 15206,41 грн. (а.с.8);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 3275,81 грн. (а.с.9);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 3210,08 грн. (а.с.10);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 1055,77 грн. (а.с.11);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 5779,61 грн. (а.с.12);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 2824,08 грн. (а.с.13);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 732,36 грн. (а.с.14);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 28114,54 грн. (а.с.15);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 62103,63 грн. (а.с.16);

- №0-0830 на суму податкового зобов`язання 7316,31 грн. (а.с.17)

Позивач подав до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення від 30.03.2020 №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, у якій зазначив, що пп.4.2.2 п.4.2 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), затвердженого рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015, пільга з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, надається на об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності, у тому числі, фізичних осіб, які законсервовані та не використовуються за призначенням. Позивач повідомив, що ним прийнято рішення про консервацію усіх належних йому об`єктів нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_2, у зв`язку з чим вважає, що йому має бути надана пільга, оскільки об`єкти нежитлової нерухомості не використовуються за призначенням (законсервовано) (а.с.20-24).

Державна податкова служба України прийняла рішення про результати розгляду скарги від 07.07.2020 №21179/6/99-06-02-04-06, яким повідомлено, що податкові повідомлення-рішення від 30.03.2020 № 0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830, №0-0830 не підлягають адміністративному оскарженню, однак можуть бути оскаржені до суду.

Не погоджуючись з прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно ст.265 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп. 266.6.1. п. 266.2 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо).

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Таким чином, ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлюються відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, на території якого перебуває таке майно.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України).

При цьому, положеннями пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлені податкові пільги із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, підпунктом «є» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до п. 30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п. 30.2 ст.30 ПК України).

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Прислівник «зокрема» вживається для підкреслення, виділення чого-небудь з-поміж однотипного, однак таке вживання не означає присвоєння ознаки окремо виділених видових складових (виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств) загальній (родовій) категорії - будівлі промисловості, оскільки не поглинає чи узагальнює, а виокремлює.

Поряд з цим конструкція згаданих правових норм дозволяє суду застосувати і такий вид тлумачення норм права за обсягом їх правового змісту, як поширювальне тлумачення, в частині об`єкта оподаткування - предмета «будівлі промисловості», оскільки норми не містять вичерпного переліку таких об`єктів та оскільки відсутні положення, які є винятком із загального правила.

При цьому застосовування системного способу тлумачення, який вимагається при застосуванні поширювального тлумачення дозволяє дійти до наступних висновків.

Сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.

Суд вважає, що такий підхід у розумінні норми, про яку йдеться, випливає з того, що функціональне призначення об`єкта, який звільняється від оподаткування, яким є предмет - будівля промисловості (вид нежитлової нерухомості), є фактично визначальною родовою ознакою, оскільки не є об`єктом оподаткування саме будівлі промисловості, тобто будівлі які використовуються для виготовлення промислової продукції будь-якого виду.

Таким чином, застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.03.2020 року по справі № 280/5332/18, що враховуються судом.

Також, положеннями пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Судом встановлено, що рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015 (зі змінами) «Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)» затверджено Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) (далі - Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)), пунктом 2.4 якого встановлено Пільги із сплати податку. Зокрема, відповідно до пп.2.4.2 пільга з податку, що сплачується на території міста Запоріжжя, надається на наступні об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб: - об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням.

Отже, на території міста Запоріжжя установлено пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, які перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням.

Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що пільга надається на об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб, зокрема, об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у стадії реконструкції, капітального ремонту або законсервовані та не використовуються за призначенням. Зокрема зазначає, що у даному випадку позивач, фізична особа - власник нежитлових приміщень. Будь-які відомості, що позивач використовує приміщення у підприємницькій діяльності відсутні. Разом з тим позивач стверджує, що нежитлові приміщення позивачем з моменту придбання не використовувалися за призначенням і весь час були закриті (законсервовані). Таким чином, з урахуванням положень п. 2.4.2 Положення про податок на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) затвердженого Рішенням Запорізької міської ради №5 від 28.01.2015 (зі змінами) «Про встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки)», позивач має право на пільгу, оскільки об`єкт нежитлової нерухомості не використовується за призначенням (законсервовано).

Судом встановлено, що у власності позивача перебуває нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: прохідна заводу, будівля їдальні на 530 місць, складський корпус, службово-побутовий корпус, склад зберігання комплектуючих виробів, склад трансформаторного масла, будівля автотранспортного цеху, будівля цеху, універсальний док-склад-12, склад комплектуючих виробів, станція нейтралізації, збірний металевий будиночок.

На підтвердження своїх доводів позивачем надано копію рішення власника про консервацію об`єктів нерухомості від 07.10.2017, відповідно до якого, у зв`язку з невикористанням (не експлуатацією) у господарській або іншій діяльності вирішив здійснити консервацію об`єктів нерухомого майна, що належать йому на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 07.10.2017, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О., зареєстровано в реєстрі за №1081. Строк консервації: до прийняття окремого рішення. Вважати об`єкти нерухомості законсервованими з дати прийняття цього рішення.

Будь-яких інших доказів консервації зазначених об`єктів нерухомого майна позивачем не надано.

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що зазначене рішення позивачем не було подано до податкового органу з моменту його прийняття - 07.10.2017. З матеріалів справи вбачається, що рішення власника про консервацію об`єктів нерухомості від 07.10.2017 було надано позивачем до податкового органу вперше лише 23.01.2020.

Надаючи оцінку доводам позивача та наданому ним рішенню, суд зазначає, що вказане рішення прийнято позивачем одноособово та не надано доказів відображення рішення у власній господарській діяльності. Також, судом враховується те, що, як зазначалося, про прийняття наведеного рішення позивач не повідомляв податковий орган з метою скористатися відповідною податковою пільгою, з часу його прийняття та до прийняття спірних податкових повідомлень-рішень (протягом майже двох років). Водночас намір скористатися податковою пільгою передбачає вчинення певних активних заходів на підтвердження існування таких обставин.

Отже, враховуючи сукупність наведених обставин, суд дійшов висновку, що саме лише рішення позивача про консервацію об`єктів нерухомого майна не може бути визнано належним та беззаперечним доказом в розумінні положень статей 75 та 76 КАС України, який би підтверджував факт консервації вказаних об`єктів нежитлової нерухомості.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем відповідно до чинного законодавства, обґрунтовано та з урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішень на момент їх прийняття, а отже правові підстави для їх скасування відсутні.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69007, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20.06.2022.

Суддя М.О. Семененко