Справа № 320/13370/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року м.Київ № 320/13370/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з Національної поліції;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, як особі, в якої виникло право на пенсійне забезпечення згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, виходячи з вислуги встановленої у судовому порядку - 25 років 10 місяців 28 днів (справа № 320/6564/18).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проходив службу в органах внутрішніх справ в ГУ МВС України в Київській області на різних посадах у період з 01.08.1994 по 06.11.2015, та в ГУ НП в Київській області на різних посадах у період з 07.11.2015 по 15.06.2016. Наказом ГУ НП в Київській області від 15.06.2016 №305 о/с позивача звільнено з займаної посади. На виконання рішення суду відповідач своїм наказом від 25.10.2017 №684 о/с вніс зміни до вищезазначеного наказу у частині звільнення позивача з 08.02.2017. Також, наказом ГУ НП в Київській області від 23.04.2018 №216 теж внесено зміни до наказу від 25.10.2017 №684 о/с у частині зазначення вислуги років в поліції станом на день звільнення, зокрема, 25 років 10 місяців 28 днів. Рішенням суду від 01.07.2019 у справі 320/6564/18 зобов`язано відповідача провести розрахунок грошового забезпечення та подати до органу Пенсійного фонду документи для призначення позивачеві пенсії за вислугу років відповідно до вимог п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». У вересні 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби. Проте, відповідач відмовив у виплаті вихідної допомоги. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач оскаржив їх до суду.

Ухвалою суду від 29.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження без проведення судового засідання.

Відповідач, не погоджуючись з позицією ОСОБА_1 , надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив про те, що звільнення позивача пов`язане зі службовою невідповідністю. Вказана обставина взагалі виключає можливість отримання позивачем одноразової допомоги при звільненні зі служби в поліції. Зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачено виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення.

Також, відповідач надіслав витребувані судом докази, зокрема, копію особової справи позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , виданим Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області 13.08.1996.

Позивач з 01.08.1994 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ в Головному управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, а у період з 07.11.2015 по 15.06.2016 - в Головному управління Національної поліції в Київській області

Наказом ГУ НП в Київській області від 07.11.2015 №1 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Таращанського відділення поліції Рокитнянського відділу поліції.

Наказом ГУ НП в Київській області від 15.06.2016 №305 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції у запас з підстав, визначених пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2017 у справі №810/660/17 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 15.06.2016 на 08.02.2017, про що внести відповідні зміни до його трудової книжки.

На виконання вищевказаного рішення суду, Головним управлінням Національної поліції у Київській області видано наказ від 25.10.2017 №684 о/с, яким внесено часткові зміни до пунктів наказу Головного управління від 15.06.2016 №305 о/с у частині звільнення саме з 08.02.2017.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.01.2018 у справі №810/4068/17 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області внести зміни в наказ Головного управління Національної поліції в Київській області №684 о/с від 20.10.2017 та вказати в ньому стаж служби в поліції ОСОБА_1 , його вислугу років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах) та інформацію про кількість днів невикористаної відпустки станом на дату звільнення 08.02.2017.

На виконання цього рішення, Головне управління Національної поліції в Київській області видало наказ №216 о/с від 23.04.2018, яким доповнено наказ від 25.10.2017 №684 о/с у частині внесення змін до пункту наказу Головного управління від 15.06.2016 №305 о/с, відомостями про вислугу років позивача на день звільнення, зокрема, стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років складає - 22 роки 06 місяців 06 днів; час навчання - не має; вислуга років на пільгових умовах - 03 роки 04 місяці 22 дні; усього вислуги років - 25 років 10 місяців 28 днів.

Також, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у справі №320/6564/18 зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області провести розрахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , оформити всі необхідні документи та подати їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду - 01.08.1994).

У вересні 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції, як особі, в якої виникло право на пенсійне забезпечення згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проте, відповідач, своїм листом №29/Д-777, 25/д-105 від 06.10.2021 повідомив позивача про відсутність підстав для виплати вихідної допомоги, оскільки позивача звільнено у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію України» № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону № 580-УІІІ, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної небезпеки і порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим ті іншими законами України, актами Президента України та постановами Верхової Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 102 Закону № 580-VIII регламентовано, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у даній справі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ, у редакції, що діяла на час звільнення позивача - 08.02.2017).

Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом № 2262-ХІІ.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.

Відтак, інших випадків невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби поліцейським Законом України №2262-ХІІ не передбачено.

Аналогічні приписи містяться у пункті 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393), яка прийнята на виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ.

Відповідно до п. 10 постанови №393, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

- які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським і особам рядового і начальницького складу:

- які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

- які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Відповідач, не заперечуючи наявність у позивача загальної вислуги у календарному обчисленні 25 років 10 місяців 28 днів, вказує на те, що позивач не набув права на отримання грошової допомоги, оскільки його звільнено зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.

З приводу такої позиції відповідача слід зазначити таке.

Згідно із ч.3 ст.9 Закону № 2262-ХІІ (у редакції на час звільнення позивача у 2017 році) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.

Отже, вказаною нормою права визначено вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.

За позицією відповідача, звільнення позивача у 2017 році у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, охоплюється поняттям «службова невідповідність», яке наведено в ч.3 ст.9 Закону № 2262-ХІІ.

Аналіз наведених у частині 3 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" дає підстави для висновку, що визначальним при вирішенні питання щодо саме виплати такої допомоги є підстава звільнення військовослужбовця зі служби.

Так, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.п 6 п. 1 ст. 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляду звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) Закону України "Про Національну поліцію".

Суд враховує, що підстава звільнення позивача зі служби в поліції в буквальному трактуванні не співпадає з підставами, зазначеними у частині третій статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як підстави, при яких одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.

Водночас, поняття "службова невідповідність" (тобто підстава, визначена у частині 3 статті 9 Закону) і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що охоплюється поняттям "звільнення у порядку дисциплінарного стягнення", що узгоджується з аналогічною правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 11.03.2014 № 21-13а14.

Суд, у межах спірних правовідносинах зазначає, що факт позбавлення позивача права на отримання грошової допомоги при звільненні не може надавати останньому право на виплату одноразової грошової допомоги, оскільки таке звільнення позивача пов`язане зі службовою невідповідністю. Вказана обставина взагалі виключала можливість отримання позивачем одноразової допомоги при звільненні.

Такі висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року у справі №552/4468/17, які є обов`язковими для врахування судом у силу положень частини 5 ст. 242 КАС України.

При цьому, матеріали справи не містять доказів скасування наказу від 16.05.2016 №518, на підставі якого ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, як і не містять доказів зміни підстави звільнення позивача зі служби в поліції.

Відтак, факт звільнення позивача за скоєння проступку, що дискредитує високе звання поліцейського, виключає можливість отримання ним вихідної допомоги при звільненні у силу частини 3 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Аналогічного висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 26.11.2021 у справі №640/3835/19.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач довів правомірності своїх дій, натомість позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.