Справа № 161/7152/22
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7152/22
Провадження № 2-а/161/190/22
У Х В А Л А

14 червня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Ковтуненка В.В., вивчивши матеріали адміністративної справи № 161/7152/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до УПП у Волинській області ДПП про визнання постанови протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до з позовом до УПП у Волинській області ДПП про визнання постанови протиправною та її скасування.

Пред`явлена позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Велика Палата Верховного суду в постанові від 18 березня 2020 року (справа № 543/775/17) зазначила наступне.

Законом України від 19 вересня 2013 року № 590-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КУпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI).

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон № 3674-VI не передбачає.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням про накладення адміністративного стягнення, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, учасники справи вправі оскаржити його в апеляційному порядку і Закон № 3674-VI винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

За системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду є обов`язковою для врахування судами в силу ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається із змісту адміністративної позовної заяви, що позивачем при зверненні до суду заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру. Однак, позивачем взагалі не сплачено судовий збір. А тому позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 496,20 гривень як за позовну вимогу щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом не сплачено судовий збір. А тому за таких обставин суд приходить до висновку про залишення пред`явленої позовної заяви без руху та визначення строку для подання до суду платіжного документа на підтвердження сплати судового збору.

Керуючись ст. 160, 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до УПП у Волинській області ДПП про визнання постанови протиправною та її скасування - залишити без руху, надавши йому строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору в сумі 496,20 гривень та подання до суду платіжного документа на підтвердження сплати судового збору, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.

У випадку невиконання вказаної ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ковтуненко