Справа № 357/4821/21
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/4821/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючий - суддя Бондаренко О.В., при секретарі - Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області в особі поліцейського рядового поліції Папука Євгенія Олександровича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

19.04.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення поштою, який зареєстрований судом 11.05.2021, мотивуючи тим, що постановою поліцейського рядового поліції (бат. 2 рота) БПП в м. Біла Церква в Київської області УПП Папука Є.О. від 09.04.2021 серії ЕАН №4044532 на нього накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксованого не в автоматичному режимі за ч. 4 ст.126 КУпАП та його притягнуло до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Працівник поліції притягнув його до відповідальності за те, що він нібито порушив правила дорожнього руху, керував автомобілем будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Зокрема, в тексті постанови працівник поліції зазначає (розділ 5 Постанови): « ...AUDI ALLROAD FOC170 ...09.04.2021 22:53:31 м. Біла Церква вул. Привокзальна 7 водій керував ТЗ будучи позбавленим права керування/ чим порушив п. 2.1 (а) ПДР- керування Т/3 особою, позбавленою права керування Т/3 ст.126 ч.4 ...»/ Однак, 09.04.2021 він взагалі не керував будь-яким транспортним засобом. З 23 годин 00 хвилин 09 квітня 2021 року він знаходився в салоні автомобіля, за адресою: Привокзальна, 7 м. Білої Церкви біля місця своєї роботи (ТОВ «ІНТЕРАГРОСТАЛЬ») очікуючи водія автомобіля ОСОБА_2 , працівника цього підприємства. ОСОБА_2 в цей час перебував в офісі підприємства, а свідок ОСОБА_3 перебував в салоні автомобіля, і дані особи можуть підтвердити обставини справи. Таким чином, дії працівника поліції під час провадження у справах про адміністративні правопорушення по відношенню до нього не відповідають вимогам КУпАП, відтак є протиправними, оскільки відповідачем не встановлено обставини справи та не доведено його вину у вчиненні вказаного правопорушення. Тому, просив визнати протиправними дії поліцейського рядового поліції Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Папука Євгенія Олександровича протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4044532 від 09.04.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

13.09.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

07.10.2021 представник відповідача Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за довіреністю Клепач Віктор Анатолійович, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що викладені у позові твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом виходячи з наступного. Відповідно до винесеної відповідачем постанови, 09.04.2021 о 22 год. 53 хв. водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Audi Allroad», номерний знак НОМЕР_1 (Литва), за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 7, будучи позбавлений права керування, чим порушив 2.1.а) ПДР, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП. У даному випадку відповідачем разом із напарником 09.04.2021 були оформлені адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_1 за керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння за ч. 2 ст. 130 КУпАП. В рамках цієї справи до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в триденний термін були направленні докази на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (адміністративна справа №357/4165/21 та постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2021). Під час складання матеріалів за ч. 2 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 було встановлено, що водій позбавлений права керувати транспортним засобом постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/7886/20 від 14.09.2021. Тому, на водія були складені адміністративні матеріали за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Твердження позивача стосовно того, що він не керував ТЗ спростовуються відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейських АІ00147, а також рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2021 у справі №357/4165/21, згідно якого судом при дослідженні матеріалів справи факт керування ОСОБА_1 підтверджено, а також позивача визнано винним у вчиненні адмінправопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, а отже в розумінні ч. 2 ст. 77 КАС України дана обставина не потребує додаткового доказування, що в свою чергу доводить вину позивача у вчиненні адмінправопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП у повному обсязі. В свою чергу позивач у своїй позовній заяві вказує той факт, що ніби то на місці вчинення правопорушення були присутні свідки, які могли б спростувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Дані твердження позивача не можуть братися до уваги судом, оскільки з нагрудного відеореєстратора поліцейських чітко видно, що після зупинки транспортного засобу позивача, в салоні авто, знаходився один пасажир, який під час розмови з поліцейським, кудись зник, в подальшому біля позивача ніхто із вказаних в позові осіб не знаходився, а позивач у свою чергу не заперечував факт керування транспортним засобом. Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 09.04.2021 вимог п. 2.1.а) ПДР було розглянуто відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу його права передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, відповідач назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, та пояснив позивачу підставу зупинки, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, врахувавши значність вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення позивача, відповідач, керуючись законом та правосвідомістю, постановив визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., що в межах санкції даної статті. Після чого у присутності позивача було винесено постанову, з якою надалі позивача було повідомлено про порядок оскарження постанови, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 307, 308 КУпАП. Від підпису та від отримання копії постанови позивач на місці відмовився. Разом з тим, необхідно зауважити, що під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі та у межах встановлених п. 2 ч. 1 ст. 32, ст. 35 Закону, ст. 222,245,251,252,278,279 КУпАП, положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Такі дії поліцейського не можуть бути визнані незаконними, оскільки вони прямо передбачені та регламентовані чинним законодавством України. Такого висновку також дійшов Київський апеляційний адміністративний суд у своєму рішенні № 754/13572/16 від 26.09.2017. Взявши до уваги викладене вище, відповідач діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню. Тому, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

25.01.2022 відповідно до ст. 25, 29 КАС України справу передано до Володарського районного суду Київської області для розгляду за підсудністю.

22.02.2022 суддею Володарського районного суду Київської області відповідно до ст. 25, 29 КАС України справу повернуто за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

29.03.2022 справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю, справу розподілено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та 31.03.2022 передано до провадження судді Бондаренко О.В.

31.03.2022 судом прийнято справу до провадження та призначено судове засідання.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та зазначив, що 09.04.2021 близько 22:00 год. знаходився поряд з офісом ТОВ «Інтерагросталь», в якому працює директором, по вул. Привокзальній. Прямуючи до офісу за кермом автомобіля був ОСОБА_2 , він сидів за ним, а поряд водія - ОСОБА_3 , по дорозі вони заїхали до магазину «Сільпо», а потім ОСОБА_2 пішов в офіс за журналами, а він вийшов з автомобіля. Потім, враховуючи, що на вулиці було холодно вирішив сісти на місце водія розігріти автомобіль і до нього підійшли працівники поліції, попросили пред`явити документи, він надав їм технічний паспорт на ТЗ і тимчасовий дозвіл на керування. Потім, він зателефонував ОСОБА_2 , щоб той вийшов до автомобіля, однак, останній повідомив, що він залишив свої документи на керування ТЗ в робочому одязі, тому не вийде, після чого він сказав, що буде - як буде. Транспортний засіб належить на праві власності його дружині, а за кермом 09.04.2021 був ОСОБА_2 . Під час розгляду поліцейським адміністративної справи він клопотання не заявляв.

Представник позивача, адвокат Гогоша Павло Богданович, у судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що поліцейським при складенні постанови не було встановлено усіх обставин справи, не доведено вину позивача у вчиненні правопорушення, враховуючи, що позивач не керував ТЗ. В постанові вказано час керування ТЗ - 22:53:31, а на відеозапису вказано час - 22:16. Доводи відповідача спростовуючись показаннями свідків, а постанову суду про притягнення позивача до відповідальністю за ст. 130 КУпПА не можливо брати до уваги, як доказ, оскільки нею встановлено факт керування ТЗ 09.04.2021 о 22:16, а в оскаржуваній постанові вказано інший час.

Відповідач та представник відповідача Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, за довіреністю Клепач Віктор Анатолійович, в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, заслухавши учасників справи, показання свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 2 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

З матеріалів справи (а.с.7,34) вбачається, що 09.04.2021 поліцейським батальйону 2 роти Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Папуком Євгенієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАН №4044532 у справі про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що 09.04.2021 о 22 год. 53 хв. в м. Біла Церква по вул. Привокзальна, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Audi Allroad», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою до позивача за вищевказане правопорушення застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до ч. 4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 розділу І наведеної Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 4 ст.126 КУпАП.

Розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року регламентовано процедуру розгляду поліцією справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2 розділу ІІІ наведеної Інструкції передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.4 ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Так, п.5 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також, п.9 Розділу ІІІ Інструкції передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складання протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п.10 Розділу ІІІ Інструкції). Аналогічні положення закріплені в ст. 252 КУпАП.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно зі ст. 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху, аналогічні положення викладені в пунктах 1.3 та 1.9. ПДР України.

Відповідно до п.2.1а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Згідно із п.1.10 Правил дорожнього руху визначено терміни: водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії; механічний транспортний засіб - це транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна.

Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №511 від 10.05.2009, зі змінами та доповненнями (далі Положення), є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Пунктом 2 Положення передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Пунктом 3 даного Положення передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема, В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закон України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Тобто, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав); у разі, якщо поліцейським належним чином не задокументовано факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів в тому числі реєстраційного документу на транспортний засіб є неправомірними.

Відповідного висновку дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду (КАС) у справі від 15 березня 2019 року № 686/11314/17

Позивач, заперечуючи вчинене правопорушення, зазначив, що він 09.04.2021 взагалі не керував будь-яким транспортним засобом, з 23 години 00 хвилин 09.04.2021 знаходився в салоні автомобіля, за адресою: Привокзальна в м. Біла Церква, біля місця своєї роботи (ТОВ «ІНТЕРАГРОСТАЛЬ») очікуючи водія автомобіля ОСОБА_2 , який також є працівником цього підприємства та в цей час перебував в офісі підприємства. Також, в салоні автомобіля перебував ОСОБА_3 , а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Так, керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.02.2019 року у справі №404/4467/16-а).

На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, зазначеного в постанові ЕАН №4044532 від 09.04.2021, представником відповідача надано суду постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/7886/20 від 14.09.2020 про позбавлення позивача права керування транспортним засобом, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2021 у справі №357/4165/21, згідно якої судом при дослідженні матеріалів справи було підтверджено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, та диск з записом з місця події (АІ00147), який додано до постанови в якості доказу.

З оглянутого відеозапису, вбачається, що 09.04.2021 екіпаж патрульної поліції підійшов до працюючого транспортного засобу AUDI ALLROAD ( приведеного в рух за допомогою двигуна), в якому на місці водія, перебував ОСОБА_1 , який дійсно не пред`явив документи згідно вимог п.2.1 (а) ПДР України, тому в подальшому на нього була складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст.126 КУпАП та протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Також, з оглянутого судом відеозапису, вбачається, що відеофіксація вищевказаного правопорушення відбулась 09 квітня 2021 року починаючи з 22 год. 15 хв. за участю сторін по справі, працівник поліції спілкується з позивачем, роз`яснив йому права та суть правопорушення, які допустив ОСОБА_1 , а також вказав, що постановою суду він позбавлений права керування транспортним засобом, вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тимчасовий дозвіл на право керування втратив строк дії; позивачу запропоновано скористатися правовою допомогою, тому останній здійснив дзвінок та отримав консультацію, та після чого сказав поліцейському складати постанову; також, поліцейський запропонував позивачу надати пояснення у справі, однак останній відмовився.

В судовому засіданні позивач підтвердив, зокрема, що йому було надано можливість скористатися правовою допомогою і він телефонував знайомому юристу, будь - які клопотання, в тому числі щодо залучення свідків, він не заявляв.

Також, з вказаного відеозапису вбачається, що у відповідності до положень чинного законодавства поліцейським розглянуто справу про адміністративне правопорушення у присутності позивача та враховуючи характер вчиненого правопорушення, на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Твердження представника позивача щодо різниці позначки часу в постанові та на відеозаписі, суд оцінює критично, оскільки з вказаних доказів вбачається, що в період часу з 22:15 до 22:53 щодо позивача було складено протокол, за вчинення правопорушення за ст. 130 КУпАП, та оскаржувану постанову, а відофіксація правопорушення розпочинається з моменту зупинки транспортного засобу.

З копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2020 у справі №357/7886/20 (а.с. 50-52), вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, зокрема у тому, що він 03.08.2020 о 20 год. 00 хв. в м. Біла Церква по вул. Сквирське шосе, 18, керував транспортним засобом AUDI ALLROAD з ознаками наркотичного сп`яніння, та піддано стягненню в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 24.09.2020.

З копії постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2021 у справі №357/4165/21 (а.с. 53-56), вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, зокрема у тому, що він 09.04.2021 о 22 год. 16 хв. рухаючись в Київській області, м. Біла Церква по вул. Привокзальна, 7, керував транспортним засобом - AUDI A6 з ознаками наркотичного сп`яніння, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 34000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Постанова набрала законної сили 02.08.2021.

Даною постановою встановлено, що вина ОСОБА_1 в порушенні п. 2.5. Правил дорожнього руху доводиться матеріалами адміністративної справи, зокрема, відомостями, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії 09.04.2021 серії ДПР18 № 119622, постановою серії ЕАН №4044532 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, переглянутим в судовому засіданні диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського від 09.04.2021, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно із ч. 6 ст. 78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, зокрема, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, твердження позивача, що він не керував транспортним засобом спростовуються постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2021 у справі №357/4165/21 та дослідженими відеозаписом.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що 09.04.2021 він керував автомобілем, який належить позивачу, вони повертися з роботи, по дорозі заїхали в магазин, а потім на офіс. Він вийшов з автомобіля і пішов в офіс, а позивач, який сидів позаду водійського крісла, та ОСОБА_3 , який сидів поряд водія, залишилися в автомобілі. Потім до нього зателефонував ОСОБА_1 і повідомив, що підійшли працівники поліції і складають постанову, тому слід йому вийти і надати документи, що він керував транспортним засобом. Однак, враховуючи, що він залишив свої документи в робочому одязі, він не вийшов до автомобіля. При складенні постанови він присутній не був.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що 09.04.2021 він перебував в автомобілі, що належить позивачу, сидів поряд водія, а позивач був на задньому сидінні, за водієм. Вони під`їхали до офісу товариства, ОСОБА_2 вийшов і пішов за документами, позивач вийшов з автомобіля, а потім сів за кермо та підійшли працівники поліції і запитали документи. Він сидів в автомобілі, тому розмови позивача з поліцейським не чув. Позивач при розгляді адміністративної справи не просив залучити його в якості свідка і поліцейському він також не давав пояснення.

Суд, розцінює показання свідків критично, адже вони не узгоджуються з іншими доказами, позивачем не заявлялося клопотання патрульному поліції про залучення даних свідків у справі, враховуючи, що ним взагалі не заперечувався факт вчинення правопорушення, що вбачається з відеозапису.

Також, як зазначалось вище, позивач, будучи позбавленим права керування транспортними засобами строком на один рік постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2020 у справі №357/7886/20, 09.04.2021 здійснив керування транспортним засобом, а тому, враховуючи те, що позивач знаючи та розуміючи, що він позбавлений права керування транспортними засобами, керував автомобілем, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які відповідно до ст. 252 КУпАП повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів надалі виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові, - постанова ВС від 15.11.2018, №524/5536/17.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах ВС від 13.03.2020 справа №234/6323/17, від 31.10.2019 справа №398/3566/16-а, від 30.05.2018 справа №337/3389/16-а.

Як вбачається з оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, остання містить інформацію про фіксацію правопорушення, оскільки в графі «до постанови додається» зазначено номер відеозапису, який збігається з номером відеозапису вчиненого правопорушення, що був оглянутий в судовому засіданні та до суду не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності діяв не в спосіб, передбачений КУпАП, не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, а ті обставини, на які посилається позивач як на підставу скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, суд розцінює як спробу уникнення адміністративної відповідальності.

Тому, враховуючи, що відповідачем відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена у відповідності до вимог закону, адміністративне стягнення накладене в межах санкції статті закону, доводи позивача не знайшли свого підтвердження в суді та будь-якими доказами не спростовано, тому підстав для її скасування немає.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19 визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було винесено оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії ЕАН №4044532 від 09.04.2021 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, а також беручи до уваги те, що позовна заява не підлягає задоволенню, судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору слід залишити без відшкодування.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 2, 5, 72, 73, 77, 90, 139, 205, 241, 242, 244, 246, 255, 268-272, 286, 297 КАС України, ст. 7, 33, ст. 126, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )до Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області в особі поліцейського рядового поліції Папука Євгенія Олександровича (місцезнаходження: вул. Сухоярська, 18А, м. Біла Церква, Київська область), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та проголошено 22.06.2022.

СуддяО. В. Бондаренко