Справа № 240/8814/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року м. Житомир права № 240/8814/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні йому пенсії із зниженням пенсійного віку, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи`з моменту досягнення 52-х річного віку та виплатити з вказаного періоду суму нарахованої пенсії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2), а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило йому у призначенні такої пенсії, зазначаючи при цьому про відсутність в поданих ним документах назви конкретних населених пунктів 30-кілометрової зони відчуження, де він перебував під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки ним, відповідно до вимог чинного законодавства, було подано всі необхідні документи, що підтверджують його участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема архівну довідку від 21.12.2020 №0/121-3, видану трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області, а також довідку від 19.05.1994 №43, видану Овруцьким районним дорожньо ремонтно-будівельним управлінням. Крім того, на думку позивача, при видачі йому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідною комісією були встановлені та перевірені всі документи необхідні для встановлення вказаного статусу, в тому числі й перевірено в яких населених пунктах він здійснював роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в іншому випадку підстави для видачі йому посвідчення були б відсутні.

За наведених обставин, позивач вважає відмову відповідача в призначенні йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною та такою, що порушує його конституційні права на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку з цим він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/8814/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до суду відзив, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи правомірність оскаржуваного рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач зазначив, що відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 «Про внесення змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальноообов`язкове державне пенсійне страхування» за документ, що засвідчує особливий статус особи, подається посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивачем до заяви про призначення пенсії крім посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС також була надана довідка від 21.12.2020 №0/121-3, видана трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області, де зазначено, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, однак конкретні населені пункти у зоні відчуження, де він перебував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за відпрацьовані дні, у цій довідці відображено не було. В свою чергу, будь-яких інших первинних документів, в яких були б зазначені періоди роботи, населений пункт чи об`єкт, де позивачем проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ним надано не було. Відтак, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують роботу ОСОБА_1 в конкретних населених пунктах в зоні відчуження не менше 14 календарних днів в 1987 році, управління прийнято рішення про відмову у призначенні йому пенсії. З огляду на зазначені обставини, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є правомірним, а тому просило відмовити позивачу в задоволені його позову в повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, що підтверджується посвідченням категорії 2 серії НОМЕР_1 від 20.10.1995, перереєстрованим 04.07.1997 (а.с.8).

10 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за зі зниженням пенсійного віку на 8 років, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.9).

Для підтвердження наявності у нього права на призначення вказаного виду пенсії, позивач додав до своєї заяви копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 2) серія НОМЕР_1 від 20.10.1995, та для підтвердження виконання робіт, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення: архівну довідку від 21.12.2020 №0/121-3, видану трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області (а.с.20), та довідку від 19.05.1994 №43, видану Овруцьким районним дорожньо ремонтно-будівельним управлінням (а.с.18).

Однак, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення від 12.02.2021 про відмову у призначенні йому пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», про що позивача було повідомлено листом від 29.03.2021 №0600-0303-8/24590 (а.с.23-24).

Зі змісту вищезазначеного листа від 29.03.2021 №0600-0303-8/24590 вбачається, що зазначеною в ньому підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії стала відсутність документів, які підтверджують роботу в конкретних населених пунктах у зоні відчуження не менше 14 календарних днів у 1987 році. Вказаний висновок щодо не підтвердження роботи позивача в конкретних населених пунктах зони відчуження, управління зробило з огляду на те, що в наданій ним довідці трудового архіву Овруцької міської ради Житомирської області від 21.12.2020 №0/121-3 не зазначено конкретних населених пунктів у зоні відчуження, де він перебував під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за відпрацьовані дні.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Зокрема, ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ).

Статтею 49 Закону №796-ХІІ визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію

Відповідно до частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Приписами п. 1 ч. 1 статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

В свою чергу, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 8 років, а ті які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років.

Зміст наведеної норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п.2.1 Порядку №22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Статтею 10 Закону № 796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівників державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Приписами статті 65 Закону України № 796-XII визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами вказаної статті документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є, зокрема, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, на момент отримання такого посвідчення позивачем (жовтень 1995 року), були врегульовані Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року № 501 (далі - Порядок № 501).

Згідно з п. 2 Порядку № 501 посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 3 Порядку № 501 визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня до 31 грудня 1986 року - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А.

При цьому, п. 10 Порядку № 501 встановлено, що видача посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС проводиться: Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Відповідно до абз. 2 п. 10 Порядку № 501 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження;

в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту);

Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Таким чином, довідки про період проживання, роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення є лише підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З наведеного слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема й пільгами щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду, про що вказується у постановах цього суду, зокрема, від 19.06.2018 у справі № 750/7462/17 та від 19.09.2018 у справі №308/13277/16-а.

Таким чином, наявність у особи посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" є вичерпним доказом участі особи в заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відтак, з урахуванням викладеного суд зазначає, що особам, які мають підтверджений відповідним посвідченням статус учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, та надали територіальному органу Пенсійного фонду України документи, що підтверджують факт їх роботи у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках, призначається пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку на десять, вісім або п`ять років, в залежності від періоду роботу у зоні відчуження.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, що підтверджується посвідченням 2 категорії серії НОМЕР_1 від 20.10.1995, а відтак має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому, вказане посвідчення є дійсним, підстав для проведення перевірки правомірності його видачі судом під час розгляду даної справи не встановлено.

В свою чергу, суд зазначає, що саме органами, уповноваженими на видачу посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС при визначені наявності у ОСОБА_1 права на отримання зазначеного посвідчення та встановлення йому статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС було перевірено наявність всіх необхідних умов для отримання позивачем такого посвідчення, в тому числі й було встановлено чи дійсно населені пункти, в яких позивач у 1987 році працював, відносяться до 30-кілометрової зони відчуження внаслідок аварії на ЧАЕС.

З огляду на зазначене, суд вважає, що наявність у ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році є достатнім доказом того, що відповідною комісією були встановлені та перевірені всі документи необхідні для встановлення йому вказаного статусу, в тому числі й перевірено протягом якого періоду та в яких населених пунктах він працював та чи відносяться вказані населені пункти до 30-кілометрової зони відчуження, в іншому випадку підстави для видачі йому посвідчення були б відсутні.

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що на підтвердження факту роботи у 1987 році у 30-кілометровій зоні відчуження, позивач до заяви про призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку долучив архівну довідку від 21.12.2020 №0/121-3, видану трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області (а.с.20), та довідку від 19.05.1994 №43, видану Овруцьким районним дорожньому ремонтно-будівельним управлінням (а.с.18).

Дослідивши зміст вказаних довідок суд встановив, що згідно інформації, яка в них зазначається, що ОСОБА_1 під час проходження виробничої практики в Овруцькому районному дорожньому ремонтно-будівельному управлінні був прийнятий на посаду дорожнього працівника та приймав участь у виконанні робіт під час капітального ремонту автодоріг «Журба-Степки» та «Гладковичі-Нивки» через Липські Романи, Деркачі, Журба. Зокрема, в липні 1987 року позивач виконував роботи на ділянці капітального ремонту автодороги «Гладковичі-Нивки» протягом 4 днів, а в серпні 1987 року - роботи на ділянці капітального ремонту автодороги «Журба-Степки» протягом 22 днів.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106, насалені пункти Липські Романи, Деркачі та Журба через які, як вбачається з довідок від 21.12.2020 №0/121-3 та від 19.05.1994 №43, проходять автомобільні дороги «Гладковичі-Нивки» та «Журба-Степки», роботи по капітальному ремонту яких у липні-серпні 1987 року виконував позивач, відносяться до зони відчуження.

За наведених обставин, судом приходить до висновку, що факт роботи позивача у 1987 році не менше 14 календарних днів у 30-кілометровій зоні відчуження внаслідок аварії на Чорнобильської АЕС, підтверджується вищезазначеними довідками від 21.12.2020 №0/121-3 та від 19.05.1994 №43.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії із зниженням пенсійного віку, оскільки подані позивачем документи є достатніми для призначення йому пільгової пенсії, передбаченої статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому, суд повністю відхиляє доводи відповідача про неможливість призначення пенсії позивачеві зі зниженням пенсійного віку, оскільки з наданої позивачем довідки від 21.12.2020 №0/121-3 не можливо визначити конкретний населений пункт у зоні відчуження, де він працював.

Зокрема, суд зауважує, що абзацом 7 підпункту 5 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що відповідний документ про участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС має містити відомості про: (1) період роботи, (2) населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

У даному випадку архівна довідка від 21.12.2020 №0/121-3, видана трудовим архівом Овруцької міської ради Житомирської області, та довідка від 19.05.1994 №43, видана Овруцьким районним дорожньому ремонтно-будівельним управлінням, містять відомості про розташовані у зоні відчуження об`єкти, де позивач у 1987 році працював. Такими об`єктами є автомобільні дороги «Гладковичі-Нивки» та «Журба-Степки», що проходять через насалені пункти Липські Романи, Деркачі, Журба, які постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 віднесені до зони відчуження.

Таким чином вищезазначені довідки містять відомості про період роботи позивача в 30-кілометровій зоні відчуження внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та про об`єкти зони відчуження, де він працював.

У свою чергу, відповідач на підтвердження обґрунтованості та законності прийнятого рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» будь-яких доказів, які б свідчили, що позивач не працював у липні-серпні 1987 року в 30-кілометровій зоні відчуження внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, не надав.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про відсутність у позивача права на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.02.2021 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку з моменту досягнення ним 52-х річного віку, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права. Принцип верховенства права сформувався як інструмент протидії свавіллю держави, що виявляється в діях її органів як у цілому, так і окремих із них. Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи мають обмежуватися законом.

Обмеження дискреційної влади як складова верховенства права і правової держави вимагає, насамперед, щоб діяльність як держави загалом, так і її органів, включаючи законодавчий, підпорядковувалася утвердженню і забезпеченню прав і свобод людини.

Положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

В ході розгляду справи судом було встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами право ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В свою чергу, з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 29.03.2021 №0600-0303-8/24590 (а.с.23-24) вбачається, що розрахований управлінням страховий стаж ОСОБА_1 становить 32 роки 09 місяців 03 дні.

Вищезазначений страховий стаж, з огляду на положення ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV та ст. 55 Закону № 796-XII, є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 8 років.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою врегульовано питання строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак 52-річного зниженого пенсійного віку він досягнув 06 грудня 2020 року.

В свою чергу, із заявою про призначення пенсії позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 10 лютого 2021 року, тобто в межах трьохмісячного строку, з дня досягнення ним пенсійного віку.

Відтак, зважаючи на положення пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд, застосовуючи механізм захисту права порушеного суб`єктом владних повноважень та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими ч. 2 ст. 245 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 07 грудня 2020 року (з дня, наступного за днем досягненням зниженого пенсійного віку) пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 12.02.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 07 грудня 2020 року пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович