Справа № 140/6609/21
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання

21 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6609/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребування доказів та виклик свідків в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі ГУ НП у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності в частині скасування надбавки за роботу в умовах режимних обмежень в період з 01 листопада 2020 року по 5 березня 2021 року включно; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити надбавку поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень 01 листопада 2020 року по 5 березня 2021 року включно в розмірі 15 відсотків від посадового окладу, що складає 1872,58 грн.; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити надбавку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час 01 червня 2016 року по 5 березня 2021 року включно у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, що складає 28 074,5 грн.; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції з 01 травня 2016 року по 5 березня 2021 року включно в розмірі до 100% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, що складає 436 200,02 грн.; визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП у Волинській області від 24 листопада 2020 року № 351 о/с; від 24 грудня 2020 року № 382 о/с; від 25 січня 2021 року № 25 о/с; від 22 лютого 2021 року № 52 о/с; від 23 березня 2021 року № 88 в частині встановлення, нарахування і виплати ОСОБА_1 частини грошового забезпечення премії; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити премію, як частину грошового забезпечення з 01 листопада 2020 року по 5 березня 2021 року включно в розмірі до 91,07% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції, що складає 62 783,96 грн.; визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП у Волинській області від 23 вересня 2020 року № 288 о/с ; від 24 грудня 2020 року № 382 о/с; від 23 березня 2021 року № 88 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати матеріальної допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік в сумі 17706,38 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік в сумі 60 548,92 грн. на загальну суму 78 255,3 грн. відповідно; визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП у Волинській області від 23 липня 2020 року № 223 о/с; від 25 серпня 2020 року №258 о/с; від 24 грудня 2020 року №382 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати додаткової доплати, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити додаткову доплату згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 в період з 10 березня 2020 року по 05 березня 2021 року в сумі 143 213,43 грн.; стягнення на користь позивача додаткової доплати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 в сумі 143 213,43 грн.; визнання протиправною бездіяльності в частині невиплати індексації грошового забезпечення в період 01 червня 2016 року по жовтень 2017 року включно в сумі 3474,97 грн.; зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення в період 1 червня 2016 року по жовтень 2017 року включно в сумі 3474,97 грн.; стягнення на користь позивача нарахованої індексації грошового утримання з 1 червня 2016 року по жовтень 2017 року включно в сумі 3474,97 грн.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ НП у Волинській області у частині визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП у Волинській області від 24 листопада 2020 року № 351 о/с; від 24 грудня 2020 року № 382 о/с; від 25 січня 2021 року № 25 о/с; від 22 лютого 2021 року № 52 о/с; від 23 березня 2021 року № 88 в частині встановлення, нарахування і виплати ОСОБА_1 частини грошового забезпечення премії; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити премію, як частину грошового забезпечення з 01 листопада 2020 року по 5 березня 2021 року включно в розмірі до 91,07% від грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу з врахуванням окладу за спеціальним званням, нарахованої надбавки за стаж служби, надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції, що складає 62 783,96 грн.; визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП у Волинській області від 23 вересня 2020 року № 288 о/с ; від 24 грудня 2020 року № 382 о/с; від 23 березня 2021 року № 88 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати матеріальної допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік в сумі 17706,38 грн. та матеріальну допомогу на оздоровлення і матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік в сумі 60 548,92 грн. на загальну суму 78 255,3 грн. відповідно; визнання протиправними та скасування наказів ГУ НП у Волинській області від 23 липня 2020 року № 223 о/с; від 25 серпня 2020 року №258 о/с; від 24 грудня 2020 року №382 о/с в частині встановлення, нарахування і виплати додаткової доплати, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375; зобов`язання встановити, нарахувати і виплатити додаткову доплату згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 в період з 10 березня 2020 року по 05 березня 2021 року в сумі 143 213,43 грн.; стягнення на користь позивача додаткової доплати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 в сумі 143 213,43 грн. залишено без розгляду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Волинській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в період з 01 червня 2016 року по 05 березня 2021 року доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з червня 2016 року по жовтень 2017 року включно. Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року включно. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2022 року вирішено:

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року скасувати і направити справу щодо частини позовних вимог для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Волинській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в період з 01 червня 2016 року по 05 березня 2021 року доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час, скасовано та прийнято постанову, якою ці позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Волинській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за періоди, що наведені у листах Володимир-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області від 06.04.2021, 07.04.2021 №№6051/52/01-2021, 1286/52/1/01-2021 відповідно.

В задоволені решти позовних вимог у цій частині відмовлено.

В решті рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року залишено без змін.

18 лютого 2022 року дана справа повернулася до Волинського окружного адміністративного суду та згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передана судді Ксензюку А.Я. для продовження розгляду.

04 березня 2022 року Волинський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відвід судді Ксензюка А.Я., 17 березня 2022 року - ухвалу про відвід судді Ковальчука В.Д., 23 березня 2022 року - ухвалу про відвід судді Валюха В.М., 01 квітня 2022 року - ухвалу про відвід судді Дмитрука В.В., 16 травня 2022 року - ухвалу про відвід судді Костюкевича С.Ф., 07 червня 2022 року ухвалу про відвід судді Сороки Ю.Ю.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2022 визначено суддю Денисюка Р.С. для розгляду даної справи та ухвалою суду від 13.06.2022 прийнято до провадження дану адміністративну справу.

17.06.2022 за вх. № 22253/22 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження, витребування доказів, а саме: рапортів ОСОБА_1 про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення за листопад 2020 року, за лютий 2021 року; рапортів ОСОБА_1 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб за листопад 2020 року, за лютий 2021 року; наказу про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення ОСОБА_1 у 2020 році зі списком на виплату та розрахунком; наказу про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб ОСОБА_1 у 2020 році зі списком на виплату та розрахунком; виклику в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вказане клопотання мотивоване тим, що даний спір є трудовим з питань оплати праці, а тому є необхідність перевірити правильність визначення виплаченої заробітної плати позивачу. З цією метою необхідно допитати в якості свідків ОСОБА_2 , який безпосередньо приймав рішення про встановлення та виплату грошового забезпечення та ОСОБА_3 , яка володіє відомостями, що є доказами у даній справі.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд вказаного клопотання за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Як передбачено пунктом 20 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 12 КАС України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних правових норм випливає, що дана справа не є справою, яка відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України має розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами частини третьої статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

При цьому, з вищезазначених положень випливає, що суд має право на власний розсуд, за виключенням випадків визначених частиною 4 статті 12 КАС України, самостійно визначити порядок розгляду тієї чи іншої справи, незалежно від того чи є відповідне клопотання позивача про розгляд справи в спрощеному чи іншому провадження.

Отже, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, суд врахував норми статті 12 КАС України, якими визначено, які справи для цілей цього Кодексу є справами незначної складності.

Частиною четвертою статті 257 КАС України встановлено перелік категорій справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Дана адміністративна справа не підпадає під вказаний перелік.

Таким чином, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому, суд не вбачає підстав для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Відтак у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження слід відмовити.

Щодо заявленого позивачем клопотання про виклик свідків, суд зазначає наступне.

Нормами частини першої статті 65 КАС України визначено, що як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

Відповідно до частини другої вказаної статті свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи (частина перша статті 91 КАС України).

Згідно із частинами першою-другої статті 92 КАС України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються його ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.

Частиною першою статті 92 КАС України передбачено, що заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі.

Однак позивач, подаючи клопотання в частині виклику свідків, не зазначив, які обставини вони можуть підтвердити враховуючи предмет спірних правовідносин, а також ним не дотримано вимог частини 3 статті 92 КАС України, у зв`язку з чим дане клопотання до задоволення не підлягає.

Щодо заявленого позивачем клопотання про витребування доказів, то суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 2-4 статті 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви, а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до частини 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Проте, як вбачається із змісту поданого клопотання позивачем необґрунтовано необхідності витребування таких доказів та не наведено жодного обґрунтування того, що ним вживалися заходи для отримання цих доказів самостійно та не зазначено причин неможливості самостійного отримання необхідних доказів у відповідача.

Крім того, суд звертає увагу, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду адміністративної справи, суд не позбавлений можливості в ході розгляду справи з власної ініціативи витребувати у суб`єкта владних повноважень докази, що мають значення для вирішення справи.

Разом з цим суд зазначає, що ухвалою суду від 13.06.2022 запропоновано сторонам надати суду додаткові докази та пояснення по суті спірних правовідносин в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

Копія вказаної ухвали вручена, зокрема, відповідачу 14.06.2022, що підтверджується повідомленням про вручення документів, тобто, станом на 21.06.2022 строк для надання додаткових доказів та пояснень по суті спірних правовідносин не закінчився.

У зв`язку з чим, клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 248, 257, 262 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребування доказів та виклик свідків в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя Р.С. Денисюк