Справа № 400/1782/22
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 р. № 400/1782/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 № НОМЕР_1 від 02.11.2021 року та №27 від 06.01.2022 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати до стажу незарахований період роботи з 03.03.1980 року по 01.06.2000 року та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з моменту передбаченого чинним законодавством.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про протиправність дій відповідача щодо неврахування трудового стажу, вказаного в трудовій книжці позивача, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (заявницю прийнято на перше місце роботи 03.03.1980 року, а трудову книжку заповнено 29.04.1989 року), оскільки працівник не може відповідати за правильність оформлення документів на підприємстві та неналежний порядок ведення і заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що у свою чергу і стало підставою для звернення позивачки до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 11.02.2022 року на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.05.2022 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 400/1782/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ст. 262 КАС України.

До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що оскаржувані рішення є правомірними, оскільки зарахувати до страхового стажу періодів роботи з 03.03.1980 по 01.06.2000 згідно трудової книжки, оскільки зазначена трудова книжка заповнена з порушенням вимог Інструкції №162, а саме: заявницю прийнято на перше місце роботи 03.03.1980 року, а трудову книжку заповнено 29.04.1989 року. Страховий стаж позивачки становить 17 років 10 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Також запропоновано надати уточнюючі довідки відповідно до постанови КМУ від 12 серпня 1993 року №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». Однак позивачка даним правом не скористалась та додаткових документів не подавала.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 .

28.10.2021 року позивачка звернулась із заявою про призначення/перерахунок пенсії за

віком до Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

На день звернення із заявою позивачці виповнилось 60 років, страховий стаж склав 16 років 1 місяць 23 дні, що був обчислений за період з січня 1979 року по червень 2021 року.

До страхового стажу позивачки не було включено періоди роботи, що відображені в трудовій книжці НОМЕР_3 від 29.04.1989 року, оскільки дата першого призначення на роботу до Всесоюзного науково-дослідного інституту чаю та субтропічних культур - « 03.03.1980» передує даті заповнення зазначеної книжки - « 29.04.1989».

02.11.2021 року за принципом екстериторіальності органом Пенсійного фонду України

розглянуто заяву від 28.10.2021 року та додані до неї документи та прийнято рішення №7 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідної кількості страхового стажу та тому що право на цей вид пенсії у неї виникне після досягнення 65 років.

04.01.2022 року позивачка повторно звернулась із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком до відповідача.

До заяви про призначення пенсії додатково було надано довідки про періоди отримання допомоги по безробіттю від 30.11.2021 року № 04-952/03, № 04-953/03, довідку про періоди роботи у Гур`ївському сільському центрі соціального захисту населення від 07.12.2021 року № К-594/04-01 та акт опитування свідків для підтвердження факту роботи у Всесоюзному науково-дослідному інституті чаю та субтропічних культур.

Згідно акту опитування до страхового стажу було зараховано періоди роботи з 02.02.1982 року по 23.06.1982 року, а періоди з 03.03.1980 року по 01.01.1982 року, з 24.06.1982 року по 01.05.1992 року не підлягають зарахуванню, оскільки зазначені періоди не підтверджені спільною роботою обох свідків.

На день повторного звернення із заявою про призначення пенсії загальний страховий стаж позивачки склав 17 років 10 місяців 0 днів, що розрахований з урахуванням наданих довідок та відомостями, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

06.01.2022 року розглянуто заяву від 04.01.2022 року та додані до неї документи та прийнято рішення № 7 про відмову в призначенні пенсії за віком оскільки право на цей вид пенсії у позивачкиа виникне після досягнення 65 років.

Не погодившись з відмовою Головного управління ПФУ в Миколаївській області в призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону № 1058 у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років.

Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями Закону 1058- IV підставою для призначення пенсії визначено виключно наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд враховує також те, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

Порядок заповнення трудової книжки в спірний період роботи позивача визначався Інструкцією про прядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162)

Згідно з її положеннями теж передбачалося, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку від дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про працівника, відомості про роботу та відомості про нагороду та заохочення (п. 2.2 Інструкцій № 162).

Відповідно до п. 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 4.1 цієї Інструкції передбачено, що при звільненні працівника всі записи по роботу на підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства чи уповноваженої ним особи та печаткою відділу кадрів.

При вирішенні питання правомірності прийняття відповідачем рішень про відмову позивачці у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу роботи для призначення пенсії, суд виходить з наступного.

У спірних рішеннях про відмову в призначенні пенсії вказано про незарахування до страхового стажу тільки періоду з 03.03.1980 року по 01.01.1982 року та з 24.06.1982 року по 01.05.1992, у зв`язку з тим, що трудова книжка позивача заповнена 29.04.1989 року, а мала бути заповнена протягом тижня з дня прийому позивача на роботу, як передбачено Інструкцією № 162.

Суд водночас зазначає, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки є підприємство роботодавець, а відтак позивач не може нести відповідальності за те, яким чином здійснювалось внесення роботодавцем записів до трудової книжки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 275/615/17.

Трудова книжка позивача серії НОМЕР_4 містить записи про роботу позивача з 03.03.1980 року по 01.06.2000 року у Всесоюзному науково-дослідному інституті чаю та субтропічних культур. Запис про звільнення засвідчено підписом відповідної посадової особи та печаткою підприємства. Будь-яких зауважень до записів про роботу позивачки на цьому підприємстві відповідач не висував, а сам по собі факт заповнення трудової книжки 29.04.1989 року, про що проставлена дата на титульному аркуші книжки, не може свідчити про недостатність даних для підтвердження факту роботи позивачки з 03.03.1980 року по 01.06.2000 року на цьому підприємстві та про можливість незарахування цього періоду до страхового стажу позивачки.

Суд зауважує, що згідно акту опитування до страхового стажу ГУ ПФУ в Миколаївській області було зараховано періоди роботи прзивачки з 02.02.1982 року по 23.06.1982 року.

Зважаючи на викладене, відповідачем безпідставно не враховано до страхового стажу позивачки період її роботи з 03.03.1980 року по 01.02.1982 року та з 24.06.1982 року по 01.06.2000 року спірними рішеннями.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з моменту передбаченого чинним законодавством, суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

Визнаючи протиправними та скасовуючи рішення №27 від 02.11.2021 року та №27 від 06.01.2022 року, якими відмовлено у призначенні пенсії за віком, судом на захист порушеного права позивача зобов`язано відповідача зарахувати до стажу незарахований період роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.

Оскільки до компетенції суду не належить здійснення перерахунку пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.10.2021 року з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, сума сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягає відшкодуванню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 №27 від 02.11.2021 року та №27 від 06.01.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 незарахований період роботи з 03.03.1980 року по 01.02.1982 року та з 24.06.1982 року по 01.06.2000 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 28.10.2021 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22.06.2022 року.

Суддя Г. В. Лебедєва