Справа № 200/1038/22
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року Справа№200/1038/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_4) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_3 в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) щодо не проведення своєчасно повного розрахунку з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) у день виключення зі списків Військової частини НОМЕР_3;

стягнути з Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 13 вересня 2021 року по 29 грудня 2021 року включно, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) компенсації за нестримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ), з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби автотранспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за нестримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 - без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України.

Позовні вимоги обумовлені тим, що позивачу при звільненні не вірно було обраховано розмір компенсації за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, а саме: відповідач застосував пропорцію часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, що призвело до зниження компенсованої суми.

У тому числі позивач наголошує, що несвоєчасно отримав вищезазначену компенсацію, що на його думку тягне відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України.

Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 21.01.2022 року провадження по справі було відкрито.

17.02.2022 року відповідач надав відзив по справі, зідно змісту якого вказав, що на момент звернення ОСОБА_1 з рапортом на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби відповідні кошти були відсутні та позивачу було роз`яснено, шо відповідна виплата йому буде нарахована після виділення та надходження відповідних коштів. В подальшому компенсація була перерахована та сплачена позивачу.

Крім цього відповідач наголошує, що відповідальність, перебачена ст. 117 КЗпП України, на військовослужбовців не поширюється.

На підставі вказаного відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022, затвердженим Верховною Радою України (законопроекти №7389 та №7390), продовжено строк дії воєнного стану із 25 травня 2022 на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022).

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 12.03.2012 по 13.09.2021 проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України.

Наказом начальника 11 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09 вересня 2021 року № 363-ОС позивача звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 2 частини 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення наказом від 13.09.2021 року № 366-ОС.

13.09.2021 року позивач звернувся до відповідача із ррапортом про виплату компенсації недоотриманого речового майна.

Відповідно Довідки від 13.09.2021 року на виплату грошової компенсації за не отримане речове майно, загальна сума компенсації 30 135, 91 грн. Нарахування вартості речового майна здійснено пропорційно термінів його носіння.

30.12.2021 року грошова компенсація за не отримане речове майно була нарахована та виплачена позивачу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначаються в Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон України №2011-ХІІ).

Згідно зі статтею 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

З приводу стягнення з відповідача середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Як вже було зазначено вище, Наказом начальника 11 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 09 вересня 2021 року № 363-ОС позивача звільнено з військової служби за підпунктом «б» пункту 2 частини 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення наказом від 13.09.2021 року № 366-ОС. 13.09.2021 року позивач звернувся до відповідача із рапортом про виплату компенсації недоотриманого речового майна.

Відповідно Довідки від 13.09.2021 року на виплату грошової компенсації за не отримане речове майно, загальна сума компенсації 30 135, 91 грн. 30.12.2021 року грошова компенсація за не отримане речове майно була нарахована та виплачена позивачу.

Суд при вирішенні цього спору враховує, що Верховний Суд у постанові від 30.11.2020 у справі №480/3105/19 зазначив, що статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми. Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплатити розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (Постанова від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27.04.2016 у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

Аналізуючи вказаний критерій в межах даної справи суд зазначає, що позивачем не було надано довідки про склад та розмір грошового забезпечення за період з 12.03.2012 року по 13.09.2021 року. Таким чином докази по справі, які б вказували на співвідношення виплачених при звільненні сум до сум, які відповідач протиправно не сплатив, в матеріалах справи відсутні.

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум.

Щодо зазначеного критерію, відповідно вищевикладеного позивача звільнено зі служби 13.09.2021 року, у той же день (13.12.2021 року) позивач звернувся до відповідача з рапортом про виплату компенсації за недоотримане речове майно, яка була сплачена 30.12.2021 року. Тобто позивачем надано рапорт у мінімальний можливий час.

Відповідно позиції відповідача, визначеної у відзиві, затримка у виплаті компенсації була обумовлена відсутністю коштів.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) головні розпорядники коштів Державного бюджету України визначаються відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті та затверджуються законом про Державний бюджет України шляхом встановлення їм бюджетних призначень.

При цьому ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України (у зазначеній редакції) встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Вказана обставина взята до уваги як належна та аналізована Верховним Судом в поставнові від 28.12.2021 року по справі № 813/3055/17.

Як вбачється з матеріалів справи, відповідач не є головним розпорядником бюджетних коштів і здійснює виплати за наявності відповідних кошторисних асигнувань. Разом з цим відповідачем не було надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про надсилання запитів, листів до розпорядника коштів з метою отримання фінансування для виплати компенсації.

Проте, логічним є твердження, що отримання від розпорядника відповідних асигнувань для проведення розрахунку з позивачем, вимагає здійснення відповідачем окремих дій, які потребують певного періоду часу.

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

Позивачем не визначено ймовірний розмір майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні.

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, при прийнятті рішення у цій справі необхідно враховувати принцип співмірності та розумності заявлених позивачем вимог щодо стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У зв`язку з вищевикладеним, для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) щодо не проведення своєчасно повного розрахунку з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) у день виключення зі списків Військової частини НОМЕР_3; стягнення з Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (компенсація за недоотримане речове майно в розмірі 30 135, 91грн.) за період з 13 вересня 2021 року по 29 грудня 2021 року включно в розмірі 1000, 00грн.

Щодо одночасного відрахування 1,5 % військового збору та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

З приводу компенсації сум податку з доходів фізичних осіб суд зазначає наступне.

Згідно пунктів 2 - 5 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Держспецзв`язку, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Отже, Порядком виплати щомісячної грошової компенсації суми податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.

Щодо військового збору в розмірі 1, 5% суд зазначає наступне.

Як передбачено у перехідних положеннях Податкового кодексу України, а саме підпункті 1.7 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IVцього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою). Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС), не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що здійснюються шляхом проведення операції Об`єднаних сил (ООС). Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що згідно заявлених позовних вимог військовий збір не повинен бути стягнутий з суми середнього грошового забезпечення, проте таку суму не нарахровано та не виплачено станом на момент прийняття рішення по справі.

Відтак у суду відсутні підстави вважати, що сума військового збору та компенсація ПДФО будуть відраховані та не будуть компенсовані позивачу відповідно при виплаті сум середнього грошового забезпечення, а відтак суд вважає, що зазначені позовні вимоги заявлені на майбутнє та відмовляє в їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про компенсацію за неоотримане речове майно.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 затверджено Порядок №178.

Відповідно до пункту 2-3 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія вказаного Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).

При цьому суд відзначає, що наведені вище нормативно-правові акти не містять можливості застосування інших умов при нарахуванні такої компенсації, як-от визначивши вартість речового майна пропорційно до часу його використання, врахувавши вартість одиниці речового майна станом не на 1 січня поточного року тощо.

Суд зазначає, що відповідно вимог Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Так судом встановлено, що відповідач у довідці №90 про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , яке набув позивач при проходженні військової служби здійснив нарахування вартості речового майна за цінами предметів обмундирування, визначеними Розпорядженням від 29 січня 2021 року №13 пропорційно часу, що минув з дня виникнення в позивача права на отримання речового майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, тим самим зменшивши розмір грошової компенсації за неотримане під час служби речове майно, що призвело до порушення права на отримання компенсації у розмірі визначеному законодавством.

Проте, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 9-1 Закону №2011-ХІІ порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, оскільки саме Порядком №178, встановлено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони саме станом на 1 січня поточного року.

З урахуванням встановлених фактичних обставин, суд дійшов висновку про те, що проведене позивачу нарахування та виплата грошової компенсації за неотримане ним речове майно не відповідає порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування під час звільнення позивача компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання вказаного майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, а також не за цінами, встановленими розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України станом на 01 січня 2021 року.

Суд не погоджується з наведеними у відзиві на позовну заяву доводами відповідача, що нарахування грошової компенсації військовослужбовцям за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно, здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу з огляду на таке.

Поряд з цим, Інструкція №1132 визначає організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, курсантів вищих військових навчальних закладів, військовослужбовців, які були призвані на строкову військову службу та військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів (далі - військовослужбовці), ліцеїстів та працівників Держприкордонслужби в мирний час та особливий період.

Пунктом 10 розділу І Інструкції №1132 визначено, що речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України. Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Суд наголошує, що положення пункту 10 розділу І Інструкції №1132 не суперечать Порядку №178. Вказаним пунктом передбачено порядок визначення строку носіння відповідного речового майна, а не порядок нарахування розміру спірної компенсації.

Отже, вказані дії відповідача суд оцінює як такі, що не відповідають нормативному регулюванню цих правовідносин і не узгоджуються з вимогами чинного законодавства України в сфері соціального захисту військовослужбовців.

При вирішенні спору суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі №815/5826/16 у подібних правовідносинах. У цьому судовому рішенні Верховний Суд, встановивши невідповідність розміру компенсації, виплаченої військовою частиною, вимогам пункту 5 Порядком №178, зазначив, що з боку військової частини порушено право позивача на отримання компенсації за неотримане речове майно виходячи із закупівельної вартості такого майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату.

На необхідність врахування вартості майна станом на 1 січня року, в якому проведено виплату компенсації за речове майно, тобто застосування саме положень пункту 5 Порядку №178, вказав Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2021 року у справі №380/2458/20.

Відтак, суд вважає за належне визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) компенсації за нестримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України; зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ), з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби автотранспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за нестримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 - без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України.

Суд бере до уваги, що згідно з частинами першою-другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись положеннями КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_4) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) щодо не проведення своєчасно повного розрахунку з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) у день виключення зі списків Військової частини НОМЕР_3.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (компенсація за недоотримане речове майно в розмірі 30 135, 91грн.) за період з 13 вересня 2021 року по 29 грудня 2021 року включно в розмірі 1000, 00грн.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ) компенсації за нестримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_4) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , Паспорт № НОМЕР_2 ), з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за все належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби автотранспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за нестримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 року № 178 - без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Стойка