Справа № 120/3572/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 червня 2022 р. Справа № 120/3572/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Северинівської сільської ради про визнання протиправним та скасуванням рішення, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

22.04.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Северинівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га.

За результатом розгляду клопотання позивача, відповідач відмовив у наданні такого дозволу, оскільки позивачем не додано до клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га погодження землекористувачів про вилучення земельної ділянки.

На переконання позивача, рішення рішення 17 сесії 8 скликання Северинівської сільської ради №362 від 03.02.2022 року про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки жодних доказів, які б підтверджували факт передачі спірної земельної ділянки у користування чи власність іншій особі відповідачем не наведено.

Вищевикладені обставини зумовили позивача звернутись з цим позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 17 сесії 8 скликання Северинівської сільської ради №362 від 03.02.2022 року про відмову у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Северинівської сільської ради, Жмеринського району, Вінницької області в межах земельної ділянки за кадастровим номером: :04:004:0214;

- зобов`язати відповідача надати йому дозвіл на розробки документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га яка розташована на території Северинівської сільської ради, Жмеринського району, Вінницької області в межах земельної ділянки за кадастровим номером: :04:004:0214.

Ухвалою суду від 27.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

18.05.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення адміністративного позову. Зокрема вказав, що земельна ділянка, частину якої бажає отримати у власність позивач, знаходиться у користуванні інших осіб, що підтверджується випискою з погосподарської книги Северинівської сільської ради, в якій зазначено, що земельна ділянка, яка знаходиться на території Северинівської сільської ради, за межами населеного пункту, площею 13,8296 га, була надана в користування громадянам для ведення підсобного господарства, згідно рішень сесії Северинівської сільської ради. Відведені земельні ділянки перебувають у користуванні громадян.

На переконання відповідача, передача вищезазначеної земельної ділянки у власність громадянам буде суперечити нормам чинного законодавства, що у свою чергу є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою в порядку ч.7 ст. 118 ЗК України, а саме невідповідність місця розташування об`єкту вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.

Враховуючи вищевикладене, просили у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

24.05.2022 року на адресу суду надійшла заява про зміну предмета позову, у якій представник позивача зазначив, що у зв`язку з виникненням технічної помилки, у позивача виникла необхідність змінити предмет позову, а саме викласти пункт 1 прохальної частини позовної заяви у наступній редакції:

- Визнати протиправним та скасувати пункт 32 рішення Северинівської сільської ради № 362 від 03.02.2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області в межах земельної ділянки за кадастровим номером: :04:004:0214.

24.05.2022 року до суду представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що представником відповідача не надано жодних доказів на підтвердження факту належності спірної земельної ділянки, саме до тих, які були надані у користування іншим особам, зокрема будь-яких схем, що визначають межі конкретної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та документа, що посвідчує це право.

Згідно наданих виписок з погосподарської книги Северинівської сільської ради від 09.05.2022 року не вбачачається жодного посилання на земельну ділянку площею 13,8296 га, яка має кадастровий номер: :04:004:0214 та за рахунок якої позивач просить надати дозвіл на розробку документації із землеустрою.

Враховуючи вищевикладене позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

03.06.2022 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що згідно наданих суду графічних матеріалів, які зроблені за допомогою сайту "GisFile Map" вбачається, що земельна ділянка обробляється подрібненими ділянками орієнтовними площами 0,1-0,5 га.

Викладене, на думку представника відповідача свідчить по обґрунтованість прийнятого рішення Северинівською сільською радою.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини.

29.12.2021 року позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області в межах земельної ділянки за кадастровим номером: :04:004:0214.

Рішенням 17 сесії 8 скликання Северинівської сільської ради №362 від 03.02.2022 року позивачу відмовлено у наданні такого дозволу, оскільки зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка перебуває у власності інших громадян.

Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що не відповідає положенням частини 7 статті 118 ЗК України, тому звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 14 Конституції України гарантує право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Приписами п.п. "а", "б" ч.1 ст.12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. "б" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, громадянин України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у відповідних розмірах в залежності від місця розташування земельної ділянки.

Згідно ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений ч.7 ст.118 ЗК України. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

В той же час, згідно приписів ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже, безоплатна приватизація земельних ділянок, що вже перебувають у законному користуванні інших осіб, не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою слугувало те, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка, що розташована на території Северинівської сільської ради перебуває у власності громадян.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Водночас, в силу приписів ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" державній реєстрації, зокрема, підлягають: право власності чи право користування земельною ділянкою.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990).

На підтвердження того, що бажана позивачем земельна ділянка перебуває у власності громадян, відповідачем надано виписки з погосподарської книги Северинівської сільської ради:

- № 342 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,1 га була надана ОСОБА_2 згідно погосподарської книжки №1 (2011-2015), особовий рахунок № НОМЕР_1 , згідно рішення 6 сесії 6 скликання від 13.09.2011 року;

- № 349 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,15 га була надана ОСОБА_3 згідно погосподарської книжки №1 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_2 ;

- № НОМЕР_3 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,25 га була надана ОСОБА_4 згідно погосподарської книжки №3 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_4 ;

- № НОМЕР_5 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,4 га була надана ОСОБА_5 згідно погосподарської книжки №1 (2001-2005), особовий рахунок № НОМЕР_6 ;

- № НОМЕР_7 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,5 га була надана ОСОБА_6 згідно погосподарської книжки №3 (2001-2005), особовий рахунок № НОМЕР_8 ;

- № НОМЕР_9 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,2 га була надана ОСОБА_7 згідно погосподарської книжки №1 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_6 , згідно рішення №11 сесії від 29.03.2000 року;

- № 354 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,13 га була надана ОСОБА_8 згідно погосподарської книжки №1 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_10 , згідно рішення сесії від 17.02.1995 року;

- № 355 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,22 га була надана ОСОБА_9 згідно погосподарської книжки №1 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_11 , згідно рішення сесії від 09.10.1995 року

- № 348 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,17 га була надана ОСОБА_10 згідно погосподарської книжки №2 (2011-2015), особовий рахунок № НОМЕР_12 , згідно рішення 14 сесії 6 скликання від 23.10.2012 року

- № 350 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,22 га була надана ОСОБА_11 згідно погосподарської книжки №3 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_13 ;

- № НОМЕР_14 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,25 га була надана ОСОБА_12 згідно погосподарської книжки №3 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_15 ;

- № НОМЕР_16 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,4 га була надана ОСОБА_13 згідно погосподарської книжки №1 (2001-2005), особовий рахунок № НОМЕР_17 , згідно рішення 16 сесії 3 скликання від 28.11.2001 року;

- № 344 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,15 га була надана ОСОБА_13 згідно погосподарської книжки №15 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_18 ;

- № НОМЕР_19 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,2 га була надана ОСОБА_14 згідно погосподарської книжки №1 (1996--2000), особовий рахунок № НОМЕР_20 , згідно рішення 11сесії від 29.03.2000 року;

- № 347 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,2 га була надана ОСОБА_15 згідно погосподарської книжки №1 (2006-2010), особовий рахунок № НОМЕР_21 ;

- № НОМЕР_22 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,1 га була надана ОСОБА_16 згідно погосподарської книжки №1 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_23 , згідно рішення 5 сесії від 09.10.1995 року

- № 346 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,15 га була надана ОСОБА_17 згідно погосподарської книжки №1 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_24 ;

- № НОМЕР_25 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,28 га була надана ОСОБА_18 згідно погосподарської книжки №1 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_26 ;

- № НОМЕР_27 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,25 га була надана ОСОБА_19 згідно погосподарської книжки №2 (1996-2000), особовий рахунок № НОМЕР_28 , згідно рішення виконкому № 11 від 29.03.2000 року

- № 352, від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,2 га була надана ОСОБА_20 згідно погосподарської книжки №1 (2001-2005), особовий рахунок № НОМЕР_29 ;

- № НОМЕР_30 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,17 га була надана ОСОБА_8 згідно погосподарської книжки №1 (2001-2005), особовий рахунок № НОМЕР_31 ;

- № НОМЕР_32 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,4 га була надана ОСОБА_20 згідно погосподарської книжки №1 (2006-2010), особовий рахунок № НОМЕР_33 , згідно рішення 25 сесії 5 скликання від 11.09.2009 року

- № 356 від 09.05.2022 року земельна ділянка площею 0,42 га була надана ОСОБА_2 згідно погосподарської книжки №1 (2011-2015), особовий рахунок № НОМЕР_34 , згідно рішення 30 сесії 5 скликання від 19.05.2009 року;

Суд не приймає такі докази як належні та допустимі в розумінні ст.ст. 73,74 ЗК України, оскільки погосподарська книга не містить жодних ідентифікуючих даних, які давали б суду можливість ідентифікувати та встановити приналежність спірної земельної ділянки іншим особам. Більше того, погосподарська книга не є документом, що підтверджує право власності чи користування на таку ділянку.

Разом з тим, з інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, вбачається, що бажана позивачем земельна ділянка, кадастровий номер :04:004:0214, площею 13,8296 га є вільною та знаходиться у комунальній власності.

Враховуючи вищевикладене, матеріали справи не містять жодних документів, які б підтверджували, що на бажану для позивача земельну ділянку наявні правовстановлюючі документи, які б підтверджували її перебування у власності чи користуванні інших осіб. Таких доказів відповідачем також надано не було.

Таким чином, за відсутності визначених законом доказів, які б підтверджували факт перебування земельної ділянки у власності інших осіб, доводи відповідача про необхідність згоди таких осіб на вилучення земельної ділянки є необґрунтованими.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що пункт 32 рішення 17 сесії 8 скликання Северинівської сільської ради № 362 від 03.02.2022 року, в частині відмови позивачу у наданні дозволу, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, то суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 24 січня 2020 року у справі №316/979/18 та виходить із наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі повноваження щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Такі ж висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 440/793/19, від 02.04.2020 року у справі № 826/568/19, від 28.05.2020 року у справі № 819/654/17, від 02.07.2020 року за № 825/2228/18 та інших.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 у справі № 2а-204/12, від 04 серпня 2020 року у справі №340/2074/19).

Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення порушених прав, захист законних інтересів і, у випадку задоволення судом його вимог, рішення повинно мати наслідком реальне відновлення тих прав, за захистом яких позивач звернувся до суду.

У свою чергу, як уже встановлено судом вище, відмова відповідача у наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно з оскаржуваного рішення здійснена з підстав, не визначених частиною 7 статті 118 ЗК України, що свідчить про відсутність наміру у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення відповідно до чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, за наявності достатніх та належним чином поданих позивачем документів та недоведеність відповідачем існування, передбачених чинним законодавством, інших обставин, що можуть слугувати підставою для відмови у наданні дозволу, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги та зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га.

При цьому, суд звертає увагу, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про передачу її у користування (п. 47 постанови Великої Палати Верховного Суду №32/563 від 04.12.2018 року).

Також, суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок у власність.

Відповідно до ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також вказується про порядок і строк виконання рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Питання щодо відстрочення і розстрочення виконання судового рішення врегульовано статтею 378 КАС України.

Частиною 3 цієї статті визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно ч.4 ст. 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує, зокрема, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи зазначене, суд констатує існування обставин, що унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині, а тому виконання судового рішення в цій частині слід відстрочити до припинення (скасування) воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1 статті 139 КАС України, при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати які підлягають відшкодуванню стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 32 рішення №362 від 03.02.2022 року 17 сесії 8 скликання Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Северинівську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Відстрочити виконання рішення суду, в частині зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га., до припинення (скасування) воєнного стану.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_35 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок місцевого бюджету Северинівської сільської ради (вул. Грушевського, 29, с. Северинівка, Жмеринський район, Вінницька область, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_35 )

Відповідач: Северинівська сільська рада (вул. Грушевського, 29, с. Северинівка, Жмеринський район, Вінницька область, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович