Справа № 742/599/22
Суддя: Ільченко О. І.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/18/22
Єдиний унікальний № 742/599/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Ільченка О.І., за участю секретаря судового засідання Голушко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Селезька Володимира Ігоровича про визнання постанови неправомірною та її скасування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Селезька Володимира Ігоровича про скасування Постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №419188, винесену 05.02.2022 року інспектором патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Селезько Володимиром Ігоровичем, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00грн, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Свою вимогу мотивує тим, що 05.02.2022 року об 00 год. 40 хв., керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, н.з. НОМЕР_1 , по вул. Садова в місті Прилуки був зупинений працівниками правоохоронних органів, які повідомили його про те, що в транспортному засобі не працює права задня фара габаритного ліхтаря, чим порушив п.31.6.Б ПДР.

Після чого, інспектором патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №419188.

Підставою для винесення постанови, на думку інспектора, стало вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, а саме: керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі винесеної постанови на позивача накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Позивач категорично заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення та пояснив, що під час керування транспортним засобом відсутня можливість освідовувати наявність або відсутність невідповідності технічного стану автомобіля, а також вказав, що перед початком руху перевіряв технічний стан автомобіля та фари габаритного ліхтаря, які були в цілком справному стані.

В судове засідання позивач не з`явився, проте згідно його письмової заяви заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, стверджуючи про не порушення ним ПДР України.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву, що позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №419188 від 05 лютого 2022 року, винесеної інспектором патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Селезько В.І., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. В постанові зазначено, що 05 лютого 2022 року о 00 год. 40 хв. в м.Прилуки по вул. Садова водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом VOLKSWAGEN TRANSPORTER, н.з. НОМЕР_1 ,, у якого в темну пору доби не працювала права задня лампа габаритного ліхтаря, чим порушив п.31.6.Б ПДР України.

З наявних матеріалів у справі вбачається, що свідків правопорушення в ній не зазначено, будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного, до постанови не долучено.

За таких обставин, враховуючи твердження позивача про те, що перед початком руху він перевірив технічний стан автомобіля та всі лампочки працювали, висновок інспектора про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 121 КУпАП, суд вважає безпідставним.

Відповідно до ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Пунктом 31.6 (б) Правил дорожнього руху передбачено заборону подальшого руху транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КУпАП кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються. Це означає, що повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283,284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відповідачем розгляд справи носив формальний характер, без з`ясування вини особи в його вчиненні, а також з`ясування інших обставини адміністративної справи в їх сукупності, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а навпаки жодних доказів його винуватості поліція не надала, жодним чином не підтверджуються обставини порушення ПДР позивачем, зазначений в оскаржуваній постанові відеозапис до матеріалів справи додано не було, що свідчить про сумнівність винесеної постанови, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, а постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення БАВ №419188 від 05 лютого 2022 року, визнати неправомірною та скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача слід закрити.

Також, матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.п. 1).

Проте, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року в справі №543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 3, 5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Тому, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481 грн. х.0,2 = 496,20 грн.).

Тобто позивачу при зверненні до суду з вказаним позовом необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

На підставі вище зазначеного, необхідно повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн. (№ квитанції 0.0..1 від 07 лютого 2022 року).

Згідно ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 143, ч. 1 ст. 132 та ч. 1 ст. 139 КАС України із відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області підлягають до стягнення 496,20 гривень сплаченого ним судового збору при зверненні до суду із позовною заявою.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 500 грн., за написання адміністративного позову.

Проте, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які дані, котрі б підтверджували витрати позивача на правничу допомогу, то в задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат, понесених на правничу допомогу, в розмірі 500 грн. слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 19, 72, 90, 241, 243, 286, 293, 295, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського ВРПП Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Селезько Володимира Ігоровича про визнання постанови неправомірною та її скасування задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення Серії БАВ №419188 винесену 05 лютого 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп. (№ квитанції 0.0..1 від 07 лютого 2022 року).

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 992,40грн. в рахунок відшкодування коштів по сплаті судового збору.

В задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат, понесених на правничу допомогу, в розмірі 500 грн. - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО