Справа № 160/13356/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , що діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
06.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , що діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Межиріцької сільської ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 №362-6/VII «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 »;
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем було зазначено, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає вимогам, встановленим ч.7 ст.118 Земельного кодексу України.
Позивачем наголошено, що підставою для відмови у прийнятті рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність можуть бути лише законодавчо визначені обставини. Проте, відповідач не зазначив якої конкретно схеми землеустрою і яких конкретно адміністративно-територіальних одиниць, в чому така невідповідність полягає і яким чином це має відношення до розгляду клопотання позивача.
Крім того, позивач посилається на те, що схема землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, на яку посилається відповідач в оскарженому рішенні, відсутня. На думку позивача, оскільки відповідачем на запит не було надано позивачеві копію схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, то їх як землевпорядної документації взагалі не існує.
Позивач вважає, що так, як підстава для відмови в наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу є протиправною, то необхідно зобов`язати відповідача, у місячний строк прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 , що діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Межиріцької сільської ради про визнання протиправними та скасування рішення залишено без руху.
Вказану ухвалу направлено позивачу засобами електронного зв`язку 13.08.2021, що підтверджується матеріалами справи, тобто строк на усунення недоліків позову до 18.08.2021.
18.08.2021 на виконання вимог ухвали, представником позивача надано уточнений адміністративний позов з аналогічними позовними вимогами.
Вказану ухвалу направлено учасникам справи, засобами електронного зв`язку 15.09.2021, що підтверджується матеріалами справи, тобто строк на надання відповідачем відзиву до 30.09.2021.
Розгляд даної адміністративної справи за вимогами ст. 262 КАС України мав відбутися до 08.11.2021.
- схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої було прийнято рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 №362-6/VII "Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ";
- рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 №362-6/VII та всі наявні документи, на підставі, яких було прийнято вказане рішення, та встановлено строк для їх подання до 22.11.2021.
22.11.2021 у підготовчому судовому засіданні за участю представника позивача судом оголошено перерву з метою забезпечення права відповідача надати докази до суду до 09.12.2021 о 16:00 год.
Повістки про виклик направлено учасникам справи, засобами електронного зв`язку 22.11.2021, що підтверджується матеріалами справи.
26.11.2021 засобами телекомунікаційного зв`язку до суду від відповідача надійшли додаткові докази у справі.
07.12.2021 засобами поштового зв`язку до суду від відповідача надійшли додаткові докази у справі.
09.12.2021 засобами телекомунікаційного зв`язку до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача.
09.12.2021 у підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення права позивача знайомитись з поданими відповідачем доказами судом оголошено перерву до 23.12.2021.
Повістки про виклик направлено учасникам справи, засобами електронного зв`язку 10.12.2021, що підтверджується матеріалами справи.
15.12.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (представник позивача ознайомився з матеріалами справи 21.12.2021.
23.12.2021 представником позивача до суду подані додаткові пояснення у справі.
23.12.2021 у підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення права відповідача ознайомитись з поясненнями позивача судом оголошено перерву до 11.01.2022 о 15:30 год.
11.01.2022 засобами телекомунікаційного зв`язку до суду від відповідача надійшла заява, у якій відповідач просив розглянути справи за відсутності представника Межиріцької сільської ради. Крім того, відповідачем зазначено, ухвала про відкриття провадження засобами поштового зв`язку на його адресу не надходила та подання письмового відзиву на позов є правом сторони, а не обов`язком.
11.01.2022 представником позивача до суду подані заява про долучення доказів направлення відповідачу письмових пояснень від 23.12.2021 та заява щодо розподілу судових витрат.
11.01.2022 у підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення права відповідача отримати процесуальні документи судом оголошено перерву до 25.01.2022 о 15:00 год.
Повістку про виклик направлено відповідачу, засобами електронного зв`язку 11.01.2022, що підтверджується матеріалами справи.
24.01.2022 представником позивача до суду подані заява про долучення доказів направлення відповідачу заяви від 11.01.2022.
25.01.2022 від ОСОБА_1 , до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження факту оплати позивачем професійної правничої допомоги адвоката Кохана В.М. та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9725,00 грн.
25.01.2022 у підготовчому судовому засіданні з метою забезпечення права відповідача отримати процесуальні документи судом оголошено перерву до 03.02.2022 о 13:15 год.
Повістку про виклик направлено відповідачу, засобами електронного зв`язку 28.01.2022, що підтверджується матеріалами справи.
03.02.222 засобами телекомунікаційного зв`язку до суду від відповідача надійшли заява про розгляд справи без його участі та пояснення щодо судових витрат.
03.02.2022 від представника позивача адвоката Кохана В.М. до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій заявник також просив суд подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження без його участі.
03.02.2022 сторони у підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
08.02.222 засобами поштового зв`язку до суду від відповідача надійшли заява про розгляд справи без його участі, яке надійшло до суду засобами електронного зв`язку 03.02.2022.
Згідно з частиною 3 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія паспорта громадянина України № НОМЕР_1 , виданим 20.07.2020 органом видачі: 1212.
ОСОБА_2 є власником виробничих будівель та споруд, які розташовані за адресою: буд. АДРЕСА_1 (будівля пташника, загальною площею 609,6 кв.м.; будівля складу загальною площею 90,7 кв.м; скважина), що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями технічного паспорту на виробничі будівлі та споруди, буд. АДРЕСА_1 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №211590838 від 05.06.2020р.
В якості додатків до вказаного клопотання заявником було додано: копію паспорта ОСОБА_3 , копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_3 , свідоцтво про народження ОСОБА_2 , копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_2 , графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копію технічного паспорту на виробничі будівлі та споруди, буд. АДРЕСА_1 , копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №211590838 від 05.06.2020р.
За результатами розгляду означеного клопотання та звернення ОСОБА_3 від 11.01.2021 вих.№2 Межиріцькою сільською радою прийнято рішення за №362-6/VIIІ від 30.03.2021 «Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ».
Вищезазначене рішення відповідача обґрунтовано невідповідністю схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ.
Також в матеріалах справи міститься копії запитів представника позивача Марченка В.О. на отримання публічної інформації від 12.03.2021 вих.№28 та від 02.07.2021 вих.№117, адресованого сільському голові Межиріцької об`єднаної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_4 щодо надання відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» наступної інформації: завіреної копії схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, у зв`язку з невідповідністю якої було підготовлено проект оскаржуваного рішення.
Не погоджуючись з відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (мати) в інтересах свого неповнолітнього сина звернулась до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 2 статті 4 ЗК України, завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
У частинах 1 та 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.
Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.
У відповідності до положень статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.
Частиною 1 статті 116 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.
Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
У частині 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Із аналізу зазначених вище норм слідує, що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства.
Крім того, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.
При цьому, ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;
- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У разі надання органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення конкретної підстави для такої відмови, що визначені у ч. 7 ст. 118 ЗК України.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.
Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 11.11.2020 у справі № 120/1563/19-а, та підлягає обов`язковому врахуванню судом під час розгляду вказаної справи в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.
В свою чергу, зі змісту положень статті 79-1 ЗК України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Тобто, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідне для формування земельної ділянки.
Такий висновок також узгоджується з положеннями статті 50 Закону України «Про землеустрій», відповідно до якої проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.
Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010, визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.
В зазначеному Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема на землі, для ведення особистого селянського господарства та на землі для сінокосіння і випасання худоби.
Частиною 2 статті 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).
Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
За приписами статті 33 ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Відповідно до частини 1 статті 186 ЗК України, схема землеустрою і техніко-економічне обґрунтування використання та охорони земель району затверджуються районною радою.
Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель села, селища, міста, території територіальної громади затверджуються відповідною сільською, селищною, міською радою.
Схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць підлягають стратегічній екологічній оцінці.
Схема землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері управління зоною відчуження та зоною безумовного (обов`язкового) відселення.
Таким чином, відповідно до вимог ЗК України, земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть бути передані громадянам у власність або надані у користування та використовуються останніми для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.
Так, позивач звернувся до відповідного органу місцевого самоврядування із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, у власність.
Рішенням Межиріцької сільської ради за №262-6/VIIІ від 30.03.2021 "Про відмову у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 " вирішено відмовити позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га (кадастровий номер :01:001:1559) для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) за рахунок земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади, в особі Межиріцької сільської ради, у зв`язку з невідповідністю схем землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.

Вищенаведені доводи суд не приймає до уваги, оскільки згідно із статтею 186 ЗК України, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць підлягають стратегічній екологічній оцінці. Доказів проведення такої оцінки відповідачем в порушення визначеного ч.2 ст.77 КАС України обов`язку доказування до матеріалів справи надано не було.

При цьому, схема землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ, на яку посилається відповідач в оскарженому рішенні відсутня.

Більш того, відповідно до наявної у матеріалах справи копії відповіді Головного управління Дергеокадастру у Дніпропетровській області від 17.09.2021 №29-4-0.222-7595/2-21 на адвокатський запит у Держгеокадастрі відсутня докуметація із землеустрою: схема землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ Павлоградського району Дніпропетровської області, а також відсутня інформація про внесення такої документації до Державного земельного кадастру. Крім того, у відповіді Павлоградської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 21.09.2021 №01-101479/0/334-21 на адвокатський запит у Павлоградській райдержадміністрації відсутні схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ Павлоградського району Дніпропетровської області.

Отже, в ході судового розгляду справи відповідачем не надано суду належних доказів, що у достатній мірі свідчили б про невідповідність наданої позивачем разом з його клопотанням схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць Межиріцької ОТГ.

Відсутність належного мотивування підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою свідчить про невідповідність спірного рішення вимогам частини 2 статті 2 КАС України.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач належним чином не мотивував рішення про відмову у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість оскарженого рішення, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача у місячний строк прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2.00 га, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер :01:001:1559, як розташована за межами населеного пункту на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 КАС України.

Таким чином адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Отже, вищевказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на вищевикладене, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 в інтересах його неповнолітнього сина ОСОБА_2 від 15.09.2020 (вх. №590) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:1559, яка розташована за межами населеного пункту, на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору як законний представник дитини з інвалідністю, то судові витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу.

Водночас, суд звертає увагу, що в адміністративному позові позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу (докази надання якої та її розмір будуть надані після відкриття провадження у справі).

В ході судового розгляду справи позивачем було надано клопотання від 25.01.2022, у якому ОСОБА_1 просила в разі ухвалення рішенні в адміністративній справі на її користь, включити до складу судових витрат та стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог суму понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу послуги адвоката Кохана В.М. в розмірі 9725,00 грн.

Щодо вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 26.07.2021 між ОСОБА_1 (Клієнт), та Адвокатом Коханом Валерієм Миколайовичем укладено договір про надання правової допомоги №б/н, предметом якого є надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п.5.1 вказаного Договору за здійснення захисту прав Клієнта, представництво його інтересів та надання йому інших видів правової допомоги за його дорученням на умовах і в порядку, визначених цим Договором, Адвокат отримує від Клієнта грошову винагороду у формі гонорару, розмір якого визначений у Акті прийняття наданих послуг.

Факт наданих Адвокатом послуг за цим Договором підтверджується Актом прийняття наданих послуг, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.5.9 Договору).

24.01.2022 Сторонами підписано Акт прийняття наданих послуг №б/н, згідно з яким відповідно до Договору про надання правової допомоги №б/н від 03.08.2020 в період з 26.07.2021 по 24.01.2022 Адвокатом були надані наступні послуги:

- вивчення порушеного Клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами щодо ненадання Межиріцькою сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_2 дозволу на розроблення (виготовлення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької СОТГ; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини; проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики у справах, що за предметом співпадають зі справою, дорученою Клієнтом тривалість: 2 год. варість: 1200,00 грн;

- складання адміністративного позову до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області тривалість: 3 год. вартість: 2925,00 грн;

- складення адвокатом до суду письмових пояснень щодо наданих Межиріцькою сільською радою документів на вимогу суду за ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.11.2021р., поданих адвокатом 23.12.2021 року тривалість: 3 год. вартість: 1500,00 грн;

- складення заяви Клієнта, поданої адвокатом до суду 11.01.2022 року тривалість: 1 год. вартість: 200,00 грн;

- участь у судових засіданнях по адміністративні справі №160/13356/21, що відбулися 22.11.2021р., 09.12.2012р., 23.12.2012р. та 11.01.2022р. вартість: 3900,00 грн.

Загальна вартість послуг Адвоката склала: 9725,00 грн.

Вказана сума сплачена позивачем адвокату платіжними квитанціями від 25.01.2022 №1-476К (4925,00 грн.) та від 25.01.2022 №0.0..1 (4800,00 грн).

Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа №810/4749/15), аналізуючи положення статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, а також такі обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, тобто доведеними стороною в процесі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що заявлений до розгляду спір було віднесено до категорії справ незначної складності, проте у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів, необхідних для повного та всебічного розгляду спору, на підставі ухвали суду від 09.11.2021 розгляд справи відбувався за правилами загального провадження. При цьому, більшість підготовчих судових засідань відкладались судом через недотримання представником позивача вимог КАС України щодо направлення процесуальних документів на адресу відповідача.

Крім того, суд зазначає, що вивчення порушеного Клієнтом питання, ознайомлення з первинними документами, опрацювання законодавчої бази; проведення огляду, аналізу та узагальнення судової практики в силу вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не є окремим видом адвокатської діяльності, а є частиною підготовки позовної та подачі позовної заяви, тому суд не вбачає підстав для виділення їх в окремий вид послуг. Також, суд враховує, що заява, подана Адвокатом до суду 11.01.2022, стосується виключно питання стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, заявлена позивачем сума щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 9725,00 грн. є необґрунтованою.

У Практичній рекомендації «Вимоги щодо справедливої сатисфакції», яка видана Головою ЕСПЛ 28.03.2007 року відповідно до правила 32 Регламенту ЕСПЛ, витрати (до яких зазвичай відносять вартість юридичної допомоги), повинні бути дійсними, тобто вони мають бути справді сплачені заявником, або ж він має бути зобов`язаний їх сплатити, відповідно до юридичних чи договірних зобов`язань. Витрати мають бути необхідними, тобто їх сплата мала бути необхідною для запобігання порушенню чи для отримання компенсації після того, як воно сталося. Їх сума повинна бути обґрунтованою. Суду мають бути надані докази, такі як докладні розрахунки та фактури. Вони повинні бути достатньо детальними або Суд міг визначити, наскільки вищенаведені вимоги були дотримані.

Враховуючи надані до суду докази, часткове задоволення позовних вимог, складність справи, надані адвокатом послуги, час, витрачений адвокатом на представництво інтересів клієнта, обсяг наданих послуг та предмет позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на професійну правову допомогу за рахунок бюджетних асигнувань з Межиріцької сільської ради на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у загальній сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), що діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Межиріцької сільської ради (місцезнаходження: 51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, с.Межиріч, пров. Виконкомівська, 1; ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Межиріцької сільської ради від 30.03.2021 №362-6/VII «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власності для ведення особистого селянського господарства на території Межиріцької сільської об`єднаної територіальної громади в особі Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області гр. ОСОБА_2 ».

Зобов`язати Межиріцьку сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 в інтересах його неповнолітнього сина ОСОБА_2 від 15.09.2020 (вх. №590) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність у межах норм безоплатної приватизації, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, кадастровий номер :01:001:1559, яка розташована за межами населеного пункту, на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , що діє в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , за рахунок бюджетних асигнувань до Межиріцької сільської ради судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Юхно