Справа № 751/4094/17
Суддя: Ченцова С. М.
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року місто Чернігів

Справа №751/4094/17

Номер провадження2-а/751/26/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С.М.

секретаря судового засідання Мірошник В.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Коряк Артур Васильович

відповідачі заступник начальника Чернігівської митниці ДФС України Пахута Віталій Антонович, Чернігівська митниця Державної фіскальної служби,

співвідповідач Північна митниця Держмитслужби

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби Пахута Віталія Антоновича, Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, співвідповідач Північна митниця Держмитслужба про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коряк А.В. звернувся до суду із адміністративним позовом до заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби Пахути Віталія Антоновича, Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0575/10203/16, винесеної 26 січня 2017 року заступником начальника Чернігівської митниці Пахутою В.О. про визнання винним громадянина ОСОБА_1 за ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3383516 грн 37 коп; закриття провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Позов обґрунтовано тим, що 11 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_1 громадянина Литовської Республіки, головним державним інспектором УБМП Чернігівської митниці ДФС Ковригою Ю.І. складено протокол про порушення митних правил № 0575/10203/16. Зазначає, що 01 лютого 2017 року рекомендованим листом було вручено примірник постанови від 26 січня 2017 року, згідно якого громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення коп. Ознайомившись із постановою, враховуючи що ОСОБА_1 перебував у Литовській Республіці, захисник оскаржив постанову до Державної фіскальної служби України, однак постановою ДФС України від 07 березня 2017 року у задоволенні скарги було відмовлено.

Вважає, що постанова Чернігівської митниці ДФС України від 26.01.2017року не ґрунтується ні на вимогах законодавства, ні на фактичних обставинах справи, а при самому розгляді справи допущені істотні, грубі порушення вимог процесуального права, що має наслідки визнання такої постанови протиправною та її скасування.

У протоколі про порушення митних правил № 0575/10203/16 від 11.10.2016 року вказано, що ОСОБА_1 надав паспорт Республіки Литви, хоча останній офіційно являється громадянином Литовської Республіки, а також у зазначеному протоколі невірно зазначено реєстраційний номер транспортного засобу, на якому він прибув до України HZO 002, замість HZO 022. Вказує, що у самому протоколі зазначено дві дати 11 серпня та 11 жовтня 2016 року й зовсім необґрунтованим є висновок інспектора про те, що 11 жовтня 2016 року, ще під час ввезення на митну територію України належного йому автомобіля ОСОБА_1 вже допустив порушення митних правил.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем як громадянин України й одночасно зазначається, що громадянин ОСОБА_1 під час проходження митного контролю надав свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 (видане в Литовській Республіці на ім`я громадянина Литовської Республіки про реєстрацію ТЗ в Литовській Республіці), паспорт громадянина Литовської Республіки № НОМЕР_2 , тобто з наданих ОСОБА_1 документів всі вони стосуються його як громадянина Литовської Республіки та свідчать про належність вказаного автомобіля саме йому як громадянину Литовської Республіки. У подальшому в постанові з невідомих підстав вказується, що 11 серпня 2016 року вказаний автомобіль ввезений на територію України громадянином України ОСОБА_1 .. Із наданих ОСОБА_1 до Чернігівської митниці документів вбачається що він є громадянином Литовської Республіки, має там зареєстроване місце проживання, має постійне місце роботи, навіть транспортний засіб зареєстрований за ним саме у Литовській Республіці. При придбанні автомобіля та його реєстрації у Литовській Республіці ОСОБА_1 сплачені всі необхідні платежі та збори, тому вимога до нього про повторну сплату платежів та зборів вже на території України з урахуванням відсутності відчуження автомобіля, є незаконною та необґрунтованою. Отже, в діях громадянина Литовської Республіки ОСОБА_1 не вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки у його діях відсутня вина у формі умислу або необережності, суспільно-небезпечні наслідки його дій не встановлені.

У додаткових поясненнях та доповненнях до позовної заяви від 17 липня 2017 року ОСОБА_1 вказує, що головним державним інспектором УБМП Чернігівської митниці ДФС Ковригою Ю.І. допущено істотні порушення при встановленні особи яка притягується до відповідальності. Зазначивши громадянство ОСОБА_1 як громадянина України, інспектором не вказано його паспортні дані як громадянина України, що вказує на допущення останнім припущення з приводу його громадянства, що є недопустимим для посадової особи, як носія державної влади при складанні ним процесуального документа. При цьому, інспектором внесено у протокол його паспортні дані як громадянина Литовської Республіки, не врахувавши їх у подальшому при визначенні громадянства Литовської Республіки, набутого 22.10.1991 року та його статусу нерезидента, звільненого від обов`язку сплати митних платежів. Крім того, зазначає, що 20.04.2017 року Дарницьким районним відділом ГУ ДМС України у м.Києві відкрито провадження про втрату ним громадянства України у зв`язку з набуттям громадянства Литовської Республіки, де він народився, зареєстрований, постійно проживає та офіційно працевлаштований. Інспектором вказано неправдиві відомості місця проживання позивача, що стало наслідком неправомірного визнання його особою резидентом України, поклавши таким чином на нього обов`язки щодо сплати митних платежів та притягнення без будь-яких правових підстав до відповідальності у порядку ст.485 МК України.

Також, позивач зазначає, що відповідачем зроблений помилковий висновок щодо його постійного проживання на території України, таким чином визначивши його статус як громадянина-резидента, оскільки він не має та не мав постійного місця проживання на території України та реєструвався на території України на короткочасний термін задля дотримання вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки відвідує Україну задля зустрічі з власними дітьми. При цьому він постійно проживав, зареєстрований та продовжує проживати на території Литовської Республіки, уродженцем та громадянином якої являється.

20.08.2021 року та 05.11.2021 року Північна митниця Держмитслужби надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками, в якому просить залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил ( т.2 а.с.1-8, 35-46).

Заперечення обґрунтовані тим, що на момент перетину кордону 11.08.2016 року позивач мав статус резидента, оскільки мав постійне місце проживання в Україні, що підтверджується реєстрацією. Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним ПМП, передбаченого ст. 485 МК України повністю доведена. Обставин, які б згідно статей 17, 247 КУпАП виключали адміністративну відповідальність ОСОБА_1 або виключали провадження у справі про ПМП № 0575/10203/16, не встановлено. Тому, постановою заступника начальника Чернігівської митниці ДФС Пахути В.А. від 26.01.2017 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 3 383 516 грн 37 коп.

Відмінність у ввезенні транспортних засобів особистого користування на митну територію України громадянами-нерезидентами та громадянами-резидентами полягає саме у необхідності письмового декларування та сплати митних платежів

У даному випадку громадянин ОСОБА_1 мав право ввезти транспортний засіб на митну територію України під зобов`язання про зворотне вивезення, але за умови сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Митна вартість спірного транспортного засобу марки «Mercedes Benz S 500», 2009 року випуску, робочий об`єм циліндрів 5461см.куб. станом на 11.08.2016 року складала 691096 грн 36 коп, а сума митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі ввезення даного транспортного засобу без застосування пільгового режиму «тимчасове ввезення до 1 року», становить 1 127 838 грн 79 коп.

Позивач у позовi не наводить жодноi з підстав, передбачених ст. 531 МКУ, як i не наводить жодного аргументу, який би вказував на відсутність складу ПМП, передбаченого ст. 485 МКУ. Тому відсутні підстави, передбачені ст. 531 МКУ, для скасування постанови у справі про ПМП № 0575/10200/16.

Посилання позивача на норми мiжнародного права щодо оподаткування (подвійного оподаткування) взагалі не мають братись судом до уваги, оскiльки не регулюють ні спірні правовідносини, ні питання ввозу та проведення митного оформлення автомобілів, ні питання резидентства.

02.09.2021 року позивач надіслав до суду письмові пояснення де вказує, що жодних дій щодо зазначення неправдивих відомостей при декларуванні ввезеного транспортного засобу для визначення його митної вартості ним не вчинялося, а надані митницею докази не містять інформації, яка б свідчила про наявність його вини у вчиненні правопорушення за ознаками статті 485 Митного кодексу України та наявність умислу на надання недостовірних відомостей з метою ухилення від сплати митних платежів, що вказує про відсутність у його діях складу адмiнiстративного правопорушення (т.2 а.с.11-12).

07.09.2021 року від Північної митниці Держмитслужби надійшли додаткові пояснення, де митниця звертають увагу на те, що наявність у позивача умислу на ухилення від сплати митних платежів при ввезенні на митну територію України спірного автомобіля підтверджується наступними доказами: копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданого 29.10.2014 органом 8025 на ім`я ОСОБА_2 ; витягом з Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, яким підтверджується: 1) обізнаність позивача з порядком ввезення спірного транспортного засобу як резидентами, так і нерезидентами України, 2) обрання смуги руху «зелений коридор» замість смуги руху «червоний коридор»; даними, отриманими вiдповiдно до листа Київської міської митниці ДФС від 16.12.2016 (вх. № 5236/25-70-23 від 16.12.2016) про те, що ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , листа Київської митниці ДФС від 06.01.2017 № 13310-70-20-22 та довідкою УДМС України у Київській області, якими підтверджено, що ОСОБА_3 з 06.03.2015 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, позивач навмисно подав до митного оформлення лише паспорт громадянина Литовської Республіки, оскільки саме подання такого документу звільняє його вiд обов`язку сплати митних платежів при ввезенні на митну територію України спірного транспортного засобу. Позивач не міг не знати правила ввезення транспортних засобів на територію України, у тому числi i те, що тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежiв, якi вiдповiдно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобiв, оскільки надав для митного контролю паспорт громадянина Литовської Республіки та контрольний талон для проходження по «зеленому коридору», тобто спрощений порядок митного оформлення, який передбачає, що переміщувані через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території.

Обравши смугу руху «зелений коридор», позивач тим самим заявив, що він не переміщує через митний кордон України товари, що підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території.

Позивач із порядком ввезення спірного транспортного засобу обізнаний, а тому з метою ввести в оману посадову особу митниці навмисно подав до митного оформлення документ, який містив неправдиві відомості щодо статусу особи, яка тимчасово ввозить транспортний засіб особистого користування на митну територію України, а саме: громадянин-нерезидент.

У той же час, враховуючи положення ст. 366 МКУ, позивач як резидент при перетині кордону та ввезеннi транспортного засобу повинен був переміщуватися по каналу, позначеному символами червоного кольору («червоний коридор»).

Зазначене свідчить про умисний характер дій позивача щодо ненадання документiв, якi свiдчать про те, що він є резидентом.

Такі дії є протиправними та спрямованими на ухилення від сплати митних платежів, які б підлягали сплаті у разі ввезення спірного автомобіля марки без застосування пільгового режиму «тимчасове ввезення до 1 року» (т.2 а.с.16-18).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Постановою Верховного Суду від 01.07.2021 року постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26.07.2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 02.09.2021 року.

09.08.2021 року на електронну пошту суду від голови комісії з реорганізації Північної митниці Держмитслужби Кашперова І. надійшло клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін.

20.08.2021 року на адресу суду від Північної митниці Держмитслужби надійшов відзив на позовну заяву.

02.09.2021 року на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 18.10.2021 року до участі в справі у якості співвідповідача залучено Північну митницю Держмитслужби.

05.11.2021 року Північна митниця Держмистлужби подала відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить залишити без задоволення позовну заяву.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року постановлено перейти до розгляду справи, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

11.10.2016 року головним державним інспектором УБМП Чернігівської митниці ДФС Коврига Ю.І. складено протокол про порушення митних правил № 0575/10203/16, зі змісту якого вбачається, що 11.10.2016 року о 14 годині 11 хвилин у зону митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС прибув автомобіль марки «Mercedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , який слідував із України до Республіки Білорусь, під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . У ході здійснення митних формальностей громадянин ОСОБА_1 надав до митного контролю свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_1 , паспорт громадянина Республіки Литви НОМЕР_2 та контрольний талон для проходження по «зеленому коридору». Відповідно до інформації з ЄАІС ДФС автомобіль марки «Mercedes Benz» реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 був ввезений в Україну 11.08.2016 року громадянином Республіки Литви ОСОБА_1 через м.п. «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Разом з тим, у ході проведення аналітично-пошукових заходів на адресу управління боротьби з митними правопорушеннями Чернігівської митниці ДФС надійшов лист Полтавської митниці ДФС від 19.08.2016 року № 443/7/16-70-20, яким повідомляється, що згідно з інформацією ГУ ДФС у Полтавській області, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , місце народження: м. Зарасай, Литва. Зазначене вказує на те, що громадянин ОСОБА_1 має реєстрацію місця проживання в Україні, а відповідно відноситься до категорії резидентів у розумінні п. 50 ст. 4 МК України. Таким чином в діях громадянина ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України (т.1 а.с. 8-10).

26 січня 2017 року заступником начальника Чернігівської митниці ДФС Пахута В.А. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0575/10203/16, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 3383516 грн 37 коп. (т.1 а.с. 11-14).

Постановою головного державного інспектора ДФС України від 07.03.2017 року постанову Чернігівської митниці ДФС від 26.01.2017 року в справі про порушення митних правил №0575/10203/16 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_4 - без задоволення (а.с.15).

Згідно із довідками адміністрації самоврядування Шірвінтського району №6-23 та №(2017-563-РD)-62 від 28.04.2017 року на підставі даних системи ДП Центр реєстрів декларування місця проживання, ОСОБА_5 , з 31.10.1996 до 13.02.2014 та 08.09.2015 декларував своє місце проживання: самоврядування АДРЕСА_3 (т.1 а.с.48).

Згідно із консульською довідкою Посольства Литовської Республіки в Україні №ІКР65-14 від 07.04.2017 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особовий код НОМЕР_7 , номер паспорту НОМЕР_8 , є громадянином Литовської Республіки з 22.10.1991 року (т.1 а.с.40).

Із ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 року вбачається, що суд встановив , що відповідно до листа Київської міської митниці ДФС від 16.12.2016 року № 3990/7/26-70-2001, відповідно до інформації наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Заросай Литовська Республіка, паспорт серія НОМЕР_9 , виданий 24.04.2015 року Дарницьким РВ ГУ ДМС міста Києва, значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 73 матеріалів адміністративної справи № 0575/10203/16) з 06.03.2015 року (а.с. 75 на звороті матеріалів адміністративної справи № 0575/10203/16).

Відповідно до довідки Дарницького районного відділу ГУ Державної міграційної служби України в місті Києві №03/1910-17 від 21.04.2017, відкрито провадження про втрату громадянства України ОСОБА_1 у зв`язку з набуттям громадянства Литовської Республіки (т.1 а.с.39).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на час вчинення правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, позивач ОСОБА_1 був резидентом, у розумінні ст. 4 МК України.

ІІІ. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін.

Стаття 458 Митного кодексу України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної у формі умислу.

За змістом ст. 485 Митного кодексу України склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, що обумовлює обов`язкове подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинене тільки з умисною формою вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян. після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 50 частини 1 статті 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Підпунктом «в» пункту 33 частини 1 статті 4 МК України визначено, що нерезиденти - це фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.

Постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом) (пункт 45 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Крім того, статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання визнається житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено обов`язок громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрацією є внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відомості про місце проживання вносяться до таких документів: паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист. А документом, до якого вносяться відомості про місце перебування є довідка про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про громадянство України» законодавство України про громадянство ґрунтується на принципі єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Статтею 5 Закону України «Про громадянство України» визначено, що документом який підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.

Тобто, на момент перетину кордону 11.08.2016 року ОСОБА_1 мав статус резидента, оскільки був громадянином України та мав постійне місце проживання в Україні, що підтверджується відомостями про його реєстрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

У даному випадку ОСОБА_1 мав право ввезти транспортний засіб на митну територію України під зобов`язання про зворотне вивезення, але в разі сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до п.7 розділу І наказу №1118 від 17.11.2005 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України» із змінами та доповненнями визначено, що власник транспортного засобу або уповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів:

- що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження);

- реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом;

- митної декларації - у разі потреби;

- ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); ,

- що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні);

- паспортних документів та інших, документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо;

- довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Статтею 103 МК України встановлено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та оплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Статтею 292 МК України встановлено, що митні платежі не сплачуються при ввезенні товарів на митну територію України, якщо такі товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу, Податкового кодексу України не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Згідно із п.3 ч. 3 ст. 293 МК України особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, є: у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5)неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Оцінивши належність, допустимість , достовірність кожного доказу, та достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил № №0575/10203/16 від 26 січня 2017 року, винесеної заступником начальника Чернігівської митниці Пахутою В.О., тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись статями 4, 485, 523-527, 529-531 МК України, статтями 3, 9, 72-77, 286 КАС України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №575/10203/16 від 26 січня 2017 року, винесеної заступником начальника Чернігівської митниці Пахутою В.О. про визнання винним громадянина ОСОБА_1 за ст. 485 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 338351 гривень 37 копійок та закриття провадження у справі відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. М. Ченцова