Справа № 300/4266/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/4266/21 пров. № А/857/5829/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Михальської М.Р.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року про відстрочення виконання судового рішення (головуючий суддя: Главач І.А., місце ухвалення - м. Івано-Франківськ) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ОСОБА_1 , 12.01.2022 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 300/4266/21 терміном на один рік.

Обґрунтовуючи цю заяву, покликається на те, що перебуває у скрутному матеріальному становищі, обумовленому відсутністю доходів, що підтверджується довідками ПФУ, Державного центру зайнятості, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Також, на утриманні перебуває неповнолітня дочка. У зв`язку з чим, з метою недопущення виникнення неплатоспроможності (банкрутства) відповідача по справі, для належного виконання судового рішення, необхідний один календарний рік для збору необхідної суми, яка підлягає стягненню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 300/4266/21 задоволено.

Відстрочено виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 300/4266/21 за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в дохід місцевого бюджету податковий борг в розмірі 110 054 (сто десять тисяч п`ятдесят чотири) гривні 44 копійки строком на 1 (один) рік з дня його ухвалення до 23.11.2022.

Із цим судовим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги покликається на те, що відповідач не звернувся до контролюючого органу щодо відстрочення або розстрочення сплати боргу та не надав суду належних доказів існування обставин, які б свідчили про наявність підстав для відстрочення сплати податкового боргу. Зауважує, що надаючи докази, які ускладнюють виконання судового рішення, не надано економічного обґрунтування, яке б свідчило про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу внаслідок застосування режиму відстрочення через один рік.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг в сумі 110054 (сто десять тисяч п`ятдесят чотири) 44 копійки.

Вказане рішення суду набрало законної сили 24.12.2021.

Позивач, звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 300/4266/21 терміном на один рік.

На підтвердження обґрунтованості заяви про відстрочення виконання судового рішення та складного матеріального становища до матеріалів справи заявником надано такі документи: відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 09.12.2021 № 01646/м/0919-55-321 про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2020 року по 3 квартал 2021 року; довідка від 07.12.2021 № 1642 Відділу обслуговування громадян №7 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області; довідка від 09.12.2021 № 8 Державного центру зайнятості Калуської міськрайонної філії Івано-Франківського ОЦЗ; копія свідоцтва про народження серії Серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належним чином підтвердив факт перебування у важкому фінансовому становищі, не уникає виконання рішення, а навпаки, шукає способи погашення заборгованості, що, у свою чергу, є виявом добросовісності намірів заявника по виконанню зобов`язань щодо сплати заборгованості, а тому задовольнив заяву та відстрочив виконання судового рішення строком на один рік з дати його винесення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 378 КАС України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені норми Кодексу адміністративного судичинства не містить конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду право в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Разом з тим, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

При цьому, зважаючи на те, що предметом розглядуваного спору у цій адміністративній справі є стягнення податкового боргу, суд апеляційної інстанції вважає, що норми частин першої, третьої, четвертої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, повинні бути застосовані у системному взаємозв`язку з нормами пунктів 100.5, 100.6 статті 100 Податкового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України № 1235 від 27.12.2010, якою затверджено Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 140/3852/19.

Так, відповідно до п. п. 100.4-100.100.7 ст. 100 Податкового кодексу України, підставою для розстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов`язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Розстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Відстрочені суми грошових зобов`язань або податкового боргу погашаються рівними частками починаючи з будь-якого місяця, визначеного відповідним контролюючим органом чи відповідним органом місцевого самоврядування, який згідно із пунктом 100.8 цієї статті затверджує рішення про розстрочення або відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, але не пізніше закінчення 12 календарних місяців з дня виникнення такого грошового зобов`язання або податкового боргу, або одноразово у повному обсязі.

Проаналізувавши вищенаведені правові норми суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ст. 100 ПК України, яка регулює правила розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків, є спеціальними нормами щодо доказів, як підстав для відстрочення податкового боргу та порядку погашення податкового боргу.

Як зазначалося вище, постановою Кабінету Міністрів України № 1235 від 27.12.2010 було затверджено Перелік обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин.

Відповідно до розділу II постанови Кабінету Міністрів України № 1235, обставини, що є підставою для відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу заявника є форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зазначені у частині другій статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» ( 671/97-ВР ), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативно-правовими актами.

Доказами, що підтверджують факт настання (існування) зазначених обставин, є:

- сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили);

- рішення Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затверджені Верховною Радою України.

У разі підтвердження наявності обставин непереборної сили рішеннями Президента України про оголошення окремих місцевостей України зоною надзвичайної екологічної ситуації, затвердженими Верховною Радою України, заявник додатково подає довідку, видану відповідним місцевим органом, що має право підтверджувати наявність обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем до матеріалів справи не подано доказів існування обставин, наявність яких передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 1235, а фінансово-матеріальний стан не може бути безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що будь яких доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на сплату податкового боргу з моменту набрання законної сили рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 300/4266/21 не надано, що ставить під сумнів бажання відповідача добровільно здійснювати погашення суми боргу.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що з моменту набрання законної сили наведеного вище судового рішення, відповідачем взагалі не сплачувалася хоч якась частина податкового боргу, що також ставить під сумнів бажання ОСОБА_1 добровільно здійснювати погашення цього боргу.

За таких обставин, на думку суду апеляційної інстанції, відстрочення виконання судового рішення не призводить до виконання рішення, а навпаки - створює передумови для затягування його добровільного виконання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997, виконання рішення винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу». Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правових підстав для відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 300/4266/21 терміном на один рік не має, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 313, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 378 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 року про відстрочення виконання судового рішення у справі № 300/4266/21 скасувати, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі № 300/4266/21 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 20.06.2022.