Справа № 540/7310/21
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/7310/21

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.В. Дата і місце ухвалення: 20.01.2022р., м. Херсон
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів ОСОБА_1

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 в частині невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць січень 2008 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що у період проходження з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. військової служби у в/ч НОМЕР_1 відповідачем здійснювалося нарахування грошового забезпечення не в повному обсязі. Зокрема, за вказаний період, в порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003р. №1078, відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Позивач зазначала, що базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. включно є січень 2008 року, враховуючи, що з 01.01.2008р. набрала чинності Постанова КМУ від 07.11.2017р. №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015р. по 28.02.2018р.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015р. по 28.02.2018р., з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в/ч НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 20.01.2022р. з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що виплата індексації залежить від обсягу фінансування на відповідний рік. З 01 січня 2016 року грошове забезпечення військовослужбовцям, відповідно до протокольного рішення КМУ від 20.01.2016р. №3, було значно збільшено за рахунок збільшення розмірів преміювання. Для виплати індексації з січня 2016 року по лютий 2018 року в Міністерства оборони України фінансового ресурсу не було та фінансування не проводилося. При цьому, чинним законодавством не передбачено механізму нарахування та виплати індексації за попередні роки.

Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що при звільненні ОСОБА_2 з військової служби та виключенні її наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2020р. №206 зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення з позивачем було проведено повний розрахунок з дотриманням діючого законодавства. Жодних заперечень щодо розрахунку від ОСОБА_2 не надходило.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність висновків суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 , тобто в частині вимог позову ОСОБА_2 , які задоволено оскаржуваним судовим рішенням.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 проходила військову службу у в/ч НОМЕР_1 та з 21.09.2020р. її виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2020р. №206, копією трудової книжки та витягом з послужного списку.

У період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р. включно позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.

20.09.2021р. ОСОБА_2 звернулася до в/ч НОМЕР_1 із заявою щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за спірний період.

Листом від 28.09.2021р. відповідач повідомив про відсутність підстав для нарахування та виплати індексації за період з 01.12.2015р. по 28.02.2018р.

Вважаючи протиправною відмову в/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015р. до 28.02.2018р. ОСОБА_2 оскаржила її в судовому порядку.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині вимог щодо нарахування та виплати на її користь індексації грошового забезпечення за період проходження служби з 01.12.2015р. по 28.02.2018р., суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.1 та ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами другою - третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно ст.2 Закону №1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону №1282-ХІІ ).

Відповідно до ст.6 Закону №1282-ХІІ у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 .

Пунктом 4 вказаного Порядку встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Учасниками справи не заперечується, що в період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_2 не нараховувалася та не виплачувалася.

При цьому, апелянт не посилається на відсутність обставин, передбачених статтею 4 Закону №1282-ХІІ для проведення індексації, а правомірність своїх дій обґрунтовує виключно відсутністю відповідних кошторисних призначень та бюджетних асигнувань.

Колегія суддів не приймає до уваги такі доводи апелянта, оскільки вони не відповідають нормам Закону №1282-XII та Порядку №1078, зокрема п. 11, яким визначено, що додаткові витрати, пов`язані з індексацією грошових доходів громадян, відображаються у складі витрат, до яких відносяться виплати, що індексуються.

Отже, в кошторисі доходів і видатків бюджетної установи, організації індексація заробітної плати відображається не як самостійна витрата, а в складі витрат на виплату заробітної плати.

Посилання відповідача на ст.5 Закону №1282-ХІІ щодо проведення індексації грошових доходів населення виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, на думку колегії суддів, є не доречним, оскільки апелянтом не надано суду жодного доказу, що у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується війська частина НОМЕР_1 , кошти на індексацію грошового забезпечення були відсутні.

Посилання відповідача на відсутність механізму виплати індексації у поточному році за минулі періоди, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки відсутність такого механізму не може позбавляти позивача на отримання належних їй сум невиплаченого доходу.

Щодо посилань в/ч НОМЕР_1 в поданій апеляційній скарзі на те, що позивачем погоджено при виключенні її зі списків особового складу проведення з нею усіх необхідних розрахунків, то колегія суддів вважає вказані доводи апелянта безпідставними, оскільки факт не оскарження позивачем наказу про виключення її із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення жодним чином не позбавляє ОСОБА_2 права на звернення із заявленим позовом.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016р. по 28.02.2018р. є порушеним та має бути відновленим. Доводи апеляційної скарги в/ч НОМЕР_1 правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності та розглядалася судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 20 червня 2022 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук