Справа № 360/4333/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року справа №360/4333/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Геращенка І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №360/4333/21 (головуючий І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 04 березня 2021 року № 3 про відмову в призначенні пенсії пільгових умовах за Списком № 2;

-зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 23 лютого 2021 року та зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії по Списку № 2, періоди роботи:

з 12 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року на посаді зварника в членах колгоспу ім. Дзержинського;

з 01 січня 1988 року по 31 березня 2000 року на посаді зварника в членах колгоспу ім. Дзержинського.

В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до відовідача з заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 2 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком по Списку № 2 через відсутність у позивача необхідного стажу роботи за Списком № 2 та невідповідністю назви посади.

Відповідачем протиправно не враховані до пільгового стажу роботи періоди роботи: з 12 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня 1988 року по 31 березня 2000 року на посаді зварника в членах колгоспу імені Дзержинського, оскільки професія зварник поєднує в собі ознаки професій, передбачених Списком № 2, який був чинним на час роботи позивача, що свідчить про можливість поширення на позивача пільгових умов для призначення пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 04 березня 2021 року № 3 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою про призначення пенсії від 23 лютого 2021 року із зарахуванням до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів роботи з 12 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня 1988 року по 31 березня 2000 року на посаді зварника в членах колгоспу ім. Дзержинського.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідачем правильно не зараховані спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу, оскільки Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, що був дійсним на період роботи заявника, посаду «зварника» не передбачено.

Також, до пільгового стажу враховуються періоди роботи за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Суд першої інстанції, зобов`язавши відповідача призначити пенсію позивачу, втрутився у дискреційні повноваження пенсійного органу.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Позивач звернувся до Білокуракинського ОУПФУ Луганської області із заявою від 23 лютого 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої, серед іншого, надав такі документи: архівні довідки Комунальної установи Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» від 06 листопада 2020 року № 06-06/702 про вихододні, від 06 листопада 2020 року № 06-06/704 про займані посаді, від 06 листопада 2020 року № 05-11/425 про атестацію робочих місць, від 06 листопада 2020 року № 06-06/703 про нараховану заробітну плату, від 06 листопада 2020 року № 06-06/705 про нараховану заробітну плату, від 24 листопада 2020 року № 01-57/149 про встановлення мінімуму вихододнів; трудову книжку колгоспника від 10 липня 1987 року (арк. спр. 55, 68-72, 79, 81-99).

Рішенням Комісії при ГУПФУ в Луганській області від 09 лютого 2021 року № 01/04 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів вирішено: підтвердити право на зарахування періоду роботи у колгоспі ім. Дзержинського електрозварником з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1987 року календарно (розділ ХХХІІ «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173) до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV; відмовити в зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи у колгоспі ім. Дзержинського зварником з 12 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня 1988 року по 21 серпня 1992 року у зв`язку з тим, що Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, що був чинним на період роботи заявника, посаду «зварника» не передбачено (арк. спр. 73-74).

Згідно з розрахунком стажу загальний стаж позивача складає 36 років 1 місяць 13 днів, у тому числі за Списком № 2 з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1987 року 01 рік, з 06 липня 2005 року по 23 листопада 2006 року 01 рік 04 місяці 16 днів, з 04 квітня 2007 року по 24 січня 2008 року 0 років 09 місяців 24 дні, з 08 квітня 2008 року по 21 жовтня 2010 року 02 роки 05 місяців 04 дні (арк. спр. 100-101).

За наслідками розгляду заяви позивача від 23 лютого 2021 року Білокуракинським ОУПФУ Луганської області прийнято рішення від 04 березня 2021 року № 3 про відмову в призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю стажу роботи по Списку № 2, необхідного для призначення пенсії згідно з п.2 ч.2 статті 114 Закону № 1058-IV (арк. спр. 108-109).

Записи в трудовій книжці колгоспника свідчать про роботу позивача:

- з 12 вересня 1986 року прийнятий у члени колгоспу ім. Дзержинського зварником;

-з 31 березня 2000 року звільнений у зв`язку з реструктуризацією колгоспу ім. Дзержинського згідно з Указом Президента від 03.12.1999 № 1529/99.

У розділі «Трудова участь в громадському господарстві» наявна інформація про прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконання позивачем річного мінімуму в період з 1986 року по 31 березня 2000 року, а саме:

1986 рік прийнятий мінімум 64 трудодні 64 трудодні виконано (особовий рахунок за 1986 рік);

1987 рік 280 283;

1988 рік 280 280;

1989 рік 280 291;

1990 рік 280 279;

1991 рік 280 314;

1992 рік 280 285;

1993 рік 280 306;

1994 рік 280 308;

1995 рік 280 328;

1996 рік 280 273;

1997 рік 280 326;

1998 рік 280 308;

1999 рік 280 298;

31 березня 2000 року 77 77 (особовий рахунок за 2000 рік) (арк. спр. 81-99).

Згідно з архівною довідкою комунальної установи Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» у відомостях нарахування заробітної плати робітникам колгоспу ім. Дзержинського є дані про вихододні « ОСОБА_1 _2 эл. сварщик, сварщик»: 1986 рік 64 вихододня; 1987 рік 283 вихододня; 1988 рік 280 вихододнів; 1989 рік 291 вихододень; 1990 рік 279 вихододнів; 1991 рік 314 вихододнів; 1992 рік 285 вихододнів; 1993 рік 306 вихододнів; 1994 рік 308 вихододнів; 1995 рік 328 вихододнів; 1996 рік 273 вихододня; 1997 рік 326 вихододні; 1998 рік 308 вихододнів; 1999 рік 298 вихододнів; 2000 рік 77 вихододнів (арк. спр. 68).

В архівній довідці Комунальної установи Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» вказано, що у відомостях нарахування заробітної плати робітникам колгоспу імені Дзержинського є такі дані про посади позивача: 1986 рік зварник, 1987 рік електрозварник, 1988 рік зварник, 1989 рік зварник, 1990 рік зварник, 1991 рік зварник, 1992 рік зварник (арк. спр. 69).

Згідно з архівною довідкою Комунальної установи Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» документи про атестацію робочого місця, переведення позивача на роботу з неповним робочим днем та надання відпусток без збереження заробітної плати на збереження до трудового архіву не надходили (арк. спр. 70).

У довідках Комунальної установи Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» наведені відомості про заробітну плату « ОСОБА_1 эл. сварщик, сварщик» в період з жовтня 1986 року по грудень 1993 року, «ОСОБА_1 сварщик» в період з січня 1994 року по березень 2000 року (арк. спр. 71, 72).

Вищевказаними документами підтверджено, що позивач в період з 12 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня 1988 року по 31 березня 2000 року працював в колгоспі імені Дзержинського зварником та, що позивачем у вказаному періоді встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві виконаний.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

А непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. Внаслідок задоволення основної позовної вимоги суд першої інстанції вважав за необхідне задовольнити і похідну вимогу щодо зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі частини першої статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленогоабзацом першимчастини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р. № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку N 383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року.

Якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Спірні періоди роботи позивача з 12.09.1986 по 31.12.1986 та з 01.01.1988 по 21.03.2000 року.

В ці періоди були чинними Списки №1,2 від 22.08.1956 року №1173 (далі - Список №1173), від 26.01.1991 року №10 (далі - Список №10) та від 11.03.1994 року №162 (далі - Список №162).

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку №1173 передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку №10 передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом ХХХІІІ «Загальні професії» Списку №162 передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

Таким чином, професія «електрозварник» («електрозварювальник») та «газозварник» («газозварювальник») передбачена у всіх Списках №2, що були чинними на час спірних періодів роботи позивача.

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16 січня 1985 року № 17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах.

Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для висновку, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому визначення назви професії, як «зварник» не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу періоду роботи за такою професією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 23.12.2019 року у справі № 535/103/17, від 03 лютого 2021 року в справі № 453/1427/16-а, від 20 травня 2021 року в справі № 365/178/17.

На підставі викладеного суд не приймає доводи апелянта, що посаду «зварник» не передбачено Списками №1,2, чинними на час роботи позивача.

Щодо доводів пенсійного органу про необхідність атестації робочого місця на відповідній посаді суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

« <…> особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

<…> особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону N 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача про відмову в зарахуванні до стажу позивача за Списком № 2 періодів його роботи зварником в колгоспі імені Дзержинського з 12 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня 1988 року по 31 березня 2000 року, тому рішення підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача про дискреційні повноваження в питанні призначення пенсії.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечитьзаконуі забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями1,3, частиною 2 статті6,8, частиною 2 статті19,22,23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005(справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IVпередбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Відтак, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із рішенням пенсійного органу, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачу з підстав неврахування певного періоду його роботи до пільгового стажу, за умови врахування якого позивач набуває права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за заявою від 23 лютого 2021 року із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 12 вересня 1986 року по 31 грудня 1986 року та з 01 січня 1988 року по 31 березня 2000 року на посаді зварника в членах колгоспу ім. Дзержинського.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктами 3 та 8 частини шостої статі 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №360/4333/21- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2021 року у справі №360/4333/21- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 20 червня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 червня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

І.В. Геращенко