Справа № 160/5264/22
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2022 року Справа № 160/5264/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту звернення із заявою, а саме, починаючи з 19.12.2019 року, а також здійснювати нарахування та виплату пенсії шляхом перерахування на визначений пенсіонером банківський рахунок, з урахуванням норм законодавства, які діють за весь час виплати пенсії з усіма індексаціями, перерахунками та надбавками, в розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу та заробітної плати для обчислення пенсії, а також з подальшим осучасненням розмірів пенсійних виплат.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2022 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху в зв`язку із необхідністю надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з наведенням поважних підстав для його поновлення і наданням документів, які підтверджують причини поважності пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідач у строк, наданий судом, відзив на адміністративний позов або заяву про визнання позову не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Луганській області та є громадянкою України, що посвідчується паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 .
В жовтні 2000 року ОСОБА_1 виїхала на постійне місце проживання в Ізраїль, де мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
19.12.2021 року представник ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення позивачу пенсії, надавши пакет документів, за результатом розгляду яких відповідачем прийнято рішення №03/03-08/18 від 14.01.2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Вважаючи вказане рішення протиправним, ОСОБА_1 звернулась з позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/5561/20 від 25.09.2020 року, яке набрало законної сили 27.10.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, рішення ГУ ПФУ №03/03-08/18 від 14.01.2020 року визнано протиправним та скасовано, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, яка подана представником позивача 19.12.2019 року.

У вказаному рішенні суд зазначив, що відповідачем оспорюване рішення було прийнято формально та по суті заява позивача про призначення йому пенсії не розглядалася, розрахунок страхового стажу позивача для визначення наявності у останнього права на призначення пенсії за віком, зокрема, щодо наявності необхідного страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону №1058, пенсійним органом проведено не було.

Також суд наголосив, що при повторному розгляді заяви необхідно врахувати висновки, викладені в судовому рішенні.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/5561/20 ГУ ПФУ прийнято рішення №33 від 30.07.2021 року про відмову в призначенні пенсії, з наступних підстав:

відсутність необхідного страхового стажу, що визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та становить 15 років;

не зарахування періоду роботи відповідно трудової книжки б/н від 10.08.1975, оскільки відсутній зв`язок між зазначеними в ній прізвищами, необхідно долучити свідоцтво про шлюб або довідку про зміну прізвища « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 »;

недійсність на момент набранням законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/5561/20 від 25.09.2020 року паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_2 .

Листом №26991-20875/Б-01/8-0400/21 від 10.08.2021 року ГУ ПФУ надано відповідь на запит представника позивача, в якому зазначено про прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії та необхідність надання документів про зміну прізвища та діючий паспорт громадянина України.

04.10.2021 позивачем направлено до ГУ ПФУ наступні документи:

Копію діючого паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Копію картки платника податків ОСОБА_1 .

Копію розписки повідомлення про отримання спеціалістом ГУ ПФУ заяви ОСОБА_1 та документів для призначення пенсії від 19.12.2019 №770

Копію свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 .

Копію свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_1 .

Копію листа ГУ ПФУ №26991-20875/Б-01/8-0400/21 від 10.08.2021

Відмова у призначенні пенсії і слугувала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Передбачене Конституцією України право громадян на соціальний захист конкретизоване у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV) та Законі України "Про пенсійне забезпечення", якими встановлено порядок нарахування та виплати пенсії.

Надаючи оцінку висновку відповідача щодо відсутності підстав для призначення пенсії позивачу, оскільки нею не надано діючого паспорту громадянина України, суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Тобто, однією з умов, які передбачають наявність у особи права на отримання пенсії є її належність до громадянства України.

Водночас, належність позивача до громадянства України підтверджено паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з п.1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.

Відповідно до п. 2 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 №719-V, паспорт громадянина України для виїзду за кордон - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетину ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Таким чином, громадянство України підтверджується як паспортом громадянина України так і паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Для призначення пенсії в Україні особа повинна бути громадянином України, водночас відповідачем не спростовано, що позивач є громадянином України та відповідачем не доведено, що позивач не є громадянином України. Строк дії паспорта становить десять років (п. 12 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

На час звернення до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії паспорт позивача громадянина України для виїзду за кордон був дійсний.

Також суд звертає увагу, що при зверненні з позовною заявою 08.04.2022 року позивач надіслала на адресу суду паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , орган, що видав 2ISR, дата видачі 06.10.2020, дата закінчення строку дії 06.10.2030.

Слід також звернути увагу на викладені в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/5561/20 від 25.09.2020 року в частині зобов`язання відповідача розглядати питання призначення пенсії ОСОБА_1 саме на підставі вже поданих нею документів, не створюючи нових формальних підстав для реалізації її конституційних прав.

Отже, висновок відповідача про недійсність наданого паспорта громадянина України є помилковим та негативно впливає на реалізацію позивачем його конституційного права на соціальний захист, зокрема призначення та отримання пенсії за віком.

Щодо посилання відповідача на відсутність документів, які б підтверджували зміну прізвища позивачем для зарахування страхового стажу з 10.08.1075 року суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Пунктом 1.9 Порядку встановлено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

У пункті 7 Порядку міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.

Згідно з пунктом 30 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

При прийманні документів орган, що призначає пенсію:

а) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

б) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів;

в) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження (пункт 38 Порядку).

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ (пункт 39 Порядку).

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Судом встановлено, що відповідачу був наданий вичерпний перелік документів, який підтверджує зміну прізвища позивача, прізвище при народженні якої зазначено як « ОСОБА_3 », зміна прізвища на « ОСОБА_4 » підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, зміна прізвища на « ОСОБА_5 » підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Також додатково на підтвердження економічної активності позивача на території України з 10.08.1975 року по жовтень 2000 року було надано архівні довідки про нарахування заробітної плати працівнику ОСОБА_6 №792, №793, №794, №795, №796 від 30.09.2019 року, а також довідка №797 від 30.09.2019 року про зберігання вказаних відомостей, видані архівом структурного підрозділу «Станція Попасна» регіональної філії «Донецька залізна дорога» АТ «Українські залізні дороги».

Документи на вимогу ГУ ПФУ були надані ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою повідомлення №770 від 19.12.2019 року.

Тому, суд вважає, що в цій частині доводи відповідача про відсутність документів, якими б підтверджувалась зміна прізвища позивача, яка не надавала можливості врахувати період роботи з 10.08.1975 є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також суд наголошує, що при поданні документів ОСОБА_1 не була повідомлена відповідно до положень п. 1.9 Порядку про те, які документи необхідно подати додатково, відповідний запис на заяві відсутній, повідомлення до електронного кабінету користувача веб-порталу ПФУ не надходило.

Посилання в рішенні ГУ ПФУ на відсутність зв`язку між прізвищами в трудовій книжці ОСОБА_1 також спростовується наступним.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Пунктом 2.13 Інструкції передбачено, що зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Наявна в матеріалах справи трудова книжка б/н від 10.08.1975 року має передбачені Інструкцією записи про внесення змін про прізвище працівника з « ОСОБА_7 на « ОСОБА_8 », згодом на « ОСОБА_1 ».

Також суд звертає увагу, що ім`я та по-батькові працівника « ОСОБА_9 » (мовою оригіналу « ОСОБА_10 »), а також рік народження « 1957» повністю співпадають з свідоцтвом про народження, паспортом для виїзду за кордон громадянина України, свідоцтвом про розірвання шлюбу та свідоцтвом про шлюб, які надані ОСОБА_1 .

Тому, щодо доводів відповідача про відсутність в позивача необхідного страхового стажу суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Судом встановлено, що загальний страховий стаж позивача є достатнім для призначення пенсії за віком, проте, відповідач не враховує такі обставини з огляду на те, що на ОСОБА_1 не було надано підтвердження зміни прізвища, тому не було враховано наявний страховий стаж з 10.08.1975 року, також з підстав закінчення строку дії наданого до ГУ ПФУ паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , дійсний до 25.10.2020 року.

Вказані доводи спростовано під час розгляду справи, під час якого з наданих суду матеріалів всебічно та повно було встановлено невідповідність викладених в рішенні ГУ ПФУ мотивувань фактичним обставинам справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи відповідне рішення та відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності документів, що підтверджують зміну прізвища, відсутності у позивача необхідного страхового стажу, спливу строку дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, відповідач діяв з порушенням приписів чинного законодавства, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Між тим, позовна вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 як не працюючому пенсіонеру в розмірах відповідно до чинного пенсійного законодавства України, починаючи з дати звернення 19.12.2021 року не може бути задоволена судом, оскільки позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права.

З положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

У силу положень частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2019 року про призначення пенсії за віком як не працюючому пенсіонеру, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищезазначене, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, та з урахуванням положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією № 3874-6009-7053-7015 від 06.04.2022 року.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області № 33 від 30.07.2021 про відмову у призначенні виплати пенсії за віком громадянці України ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, подану представником - 19.12.2019 року, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 496,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна