Справа № 440/4168/21
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

17 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/4168/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку у справі за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в частині визнання бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області протиправною та зобов`язання здійснити нарахування і виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, -

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду 26.04.2021 надійшов позов ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, у якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;

- визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 взагалі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року прийнято рішення позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги - вважати повернутою позивачеві у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

В решті позовних вимог ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

21 травня 2021 року до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі №440/4168/21 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 по справі № 440/4168/21, якою повернуто у зв`язку з пропуском строку звернення до суду позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги - скасовано. Справу №440/4168/21 за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги - скасовано, а справу в частині позовних вимог направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 прийнято до провадження справу №440/4168/21 за позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - в частині про визнання протиправною бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги - зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі; у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовлено; позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язання Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги визнано повернутою позивачеві у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 по справі №440/4168/21 скасовано в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності ЦНЗСВ а Полтавській обл. щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, а також зобов`язання ЦНЗСВ а Полтавській обл. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.06.2022 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 09.06.2022 визнано неповажними причини пропуску позовну заяву ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в частині визнання бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області протиправною та зобов`язання здійснити нарахування і виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік залишено без руху. Ухвалено усунути недоліки позовної заяви у строк протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із заявленими позовними вимогами з іншими доказами поважності причин пропуску такого строку.

13.06.2022 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду. Свою заяву позивач мотивував тим, що по-перше, ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів Центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області у вигляді бездіяльності, яка виразилася в недоплаченій сумі матеріальної допомоги всупереч вимогам Закону, лише після оприлюднення Постанови Великої палати Верховного Суду від 13.01.2021 по зразковій справі №440/2722/20, яка була оприлюднена 26.01.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/94377739. Тільки після сформованої загальнодержавної позиції ОСОБА_1 стало відомо про порушення його права. Тому, на думку позивача, доцільно вважати дату 26.01.2021 датою, коли ОСОБА_1 дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав на справедливий розмір виплати.

По-друге, з метою досудового врегулювання спору з відповідачем ОСОБА_1 22.03.2021 (вх.№Г-813/9 від 22.03.2021) було надано заяву з проханням доплатити добровільно недоплачену згідно Закону матеріальну допомогу до 05 травня 2020. Ця дія направлена на захист права вчинена до 01.04.2021.

По-третє, відповідь відповідача за вих. №Г-813/9 від 06.04.2021 ОСОБА_1 отримав через відділення Укрпошти лише 23.04.2021 у домашній поштовій скриньці, навіть не рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а звичайним поштовим конвертом без наліпки штрих-коду. Саме з цієї відповіді ОСОБА_1 стверджує, що дізнався про порушення свого права відповідачем у вигляді бездіяльності, яка виразилася у відмові доплатити суму матеріальної допомоги, всупереч вимогам Закону та позиції Верховного суду. Враховуючи, що 23.04.2021 це була п`ятниця, позивач зазначає, що ним було прийнято рішення про негайне подання позову для захисту порушеного права, який було подано наступного робочого дня у понеділок - 26.04.2021.

Крім того, позивачем зазначено, що Управління соціального захисту населення Київської районної у м.Полтаві ради направило ОСОБА_1 листа про відмову в наданні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, винесеного Розпорядженням Управління від 29.03.2021 та про визнання посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи недійсним.

Позивач вважає, що оскільки право на отримання недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги ОСОБА_1 мав лише завдяки статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, та той факт, що вказаний статус було скасовано у період до 01.04.2021 (а саме 29.03.2021), а поновлено лише 21.10.2021, то строк подання адміністративного позову, на думку позивача, доцільно поновити як пропущений з поважних причин (судове оскарження статусу, як основної підстави позову) та відкрити провадження.

Розглянувши вказану заяву суд зазначає, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Ключовою є фраза "з поважних причин", а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим".

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

У відповідності до вимог частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Предметом цього спору, зокрема, є протиправні дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у належному розмірі.

Суд зазначає, що допомога до 05 травня є щорічним разовим платежем, що у 2020 році здійснений на користь позивача у квітні 2020 року у розмірі 3640,00 грн та не заперечувалось позивачем, а тому в будь-якому разі її розмір був відомий особі, яка її отримала. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про те, як обрахована така допомога та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок.

Відповідно до частини четвертої статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

30 вересня відповідного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована, а перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

Такий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, від 16.05.2018 у справі №521/9634/17.

Згідно зі частиною третьою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Отже, встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати щорічної разової допомоги за 2020 рік - закінчився 31.03.2021.

Дана позиція узгоджується відповідними висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 06 лютого 2018 року по справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Проте, із вимогами про перегляд нарахувань позивач звернувся лише 26 квітня 2021 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отримання позивачем листа Центру від 06.04.2021 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права; ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, адже матеріали позову не містять належних доказів, що свідчили б про відсутність у позивача об`єктивної можливості звернутись як до компетентного органу, так і до суду протягом розумного строку після одержання допомоги до 5 травня 2020 року у квітні цього року.

Такі висновки суду відповідають позиції Верховного Суду, що наведена, зокрема, у постановах від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, від 16.05.2018 у справі №521/9634/17, від 31.03.2021 у справі №240/12017/19.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 зауважила, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

У постанові від 18.11.2020 у справі №380/5202/20 Верховний Суд вказав, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Надаючи оцінку поважності іншим причинам пропуску строку звернення до суду з позовом, вказаним позивачем у заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 29.09.2020 Верховним Судом ухвалено рішення у зразковій справі №440/2722/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021, яка у свою чергу була оприлюднена 26.01.2021.

Зі змісту заяви про поновлення строку звернення до суду вбачається, що позивачем не наведено жодних причин та не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду у період з 26.01.2021 (дати оприлюднення рішення у зразковій справі) до дати звернення до суду із даним позовом - 26.04.2021.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити позивачу, що розгляд Верховним Судом зразкової справи не позбавляє позивача права звертатись до суду із позовом з аналогічними вимогами, як у зразковій справі та не зупиняє строків, встановлених статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, на звернення до суду з аналогічними позовними заявами.

У численній практиці Верховного Суду, в тому числі у постановах від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а, від 14 лютого 2019 року у справі №805/3881/18-авід 01 грудня 2020 року у справі №807/658/18, від 05 березня 2021 року у справі №140/1738/19, Верховним Судом викладені висновки про те, що "поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року)."

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 11 липня 2019 року у справі №0940/1181/18, від 31 жовтня 2019 року у справі № 823/1915/18, від 22 січня 2020 року у справі №826/4464/17, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, була висловлена позиція, згідно з якою пропуск відповідного строку на звернення до суду через необізнаність щодо прийнятих актів законодавства або байдужість до своїх прав чи небажання скористатися цим правом не є поважними причинами пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин. В свою чергу поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежала від волевиявлення особи.

Оскільки разова грошова допомога є щорічним періодичним платежем та в будь-якому разі її розмір стає особі відомим у день отримання такої допомоги, суд вважає, що саме з дня отримання виплати особою, якій призначена така допомога, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів та впродовж установленого законом строку (до 30 вересня відповідного року) вчинити дії по зверненню до Центру за отриманням допомоги у належному розмірі або в межах встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку (до 31 березня року, наступного за відповідним роком виплати допомоги) звернутися до суду за захистом порушених прав.

Зі змісту заяви про поновлення строку не вбачається, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо отримання допомоги у належному розмірі у встановлений законом строк (до 30 вересня 2020 року) або звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлений кодексом строк (до 31 березня 2021 року).

Суд зазначає, що отримання позивачем листа у відповідь на його заяву не змінює моменту, коли позивач дізнався про порушення своїх прав (отримання разової грошової допомоги у меншому розмірі), а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у випадку, коли законом встановлений строк для вчинення особою активних дій щодо отримання допомоги.

Щодо посилань позивача на той факт, що статус особи з інвалідністю було скасовано у період до 01.04.2021 (а саме 29.03.2021), а поновлено лише 21.10.2021, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом, суд зазначає таке.

Полтавським окружним адміністративним судом у межах справи №440/4603/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Київської районної у м. Полтаві ради про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії було встановлено, що 27.04.2021 через відділення Укрпошти ОСОБА_1 отримав лист від Управління соціального захисту населення Виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради від 01.04.2021 за №05-46/2585, яким позивача повідомлено про відмову у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи (розпорядженням №16 від 29.03.2021).

Тому, твердження позивача про неможливість своєчасного звернення до суду з даним позовом (звернувся до суду 26.04.2021) у зв`язку зі скасуванням статусу особи з інвалідністю (дізнався про відмову у встановленні статусу 27.04.2021) є необґрунтованим та неповажним.

Критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуск строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Отже, позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у позовній заяві, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Суд зауважує, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Позивач був вільним у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням міг скористатися правом на оскарження спірної вимоги у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на те, що позивач пропустив 6-місячний строк звернення до суду, встановлений частиною 4 статті 122 КАС України, достатніх поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом у заяві про поновлення строку звернення до суду не вказав, суд дійшов висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 123, 240, 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними підстави пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, вказані ОСОБА_1 у заяві про поновлення процесуального строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, в частині визнання бездіяльності Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області протиправною та зобов`язання здійснити нарахування і виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, залишити без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.С. Шевяков