Справа № 160/8394/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 червня 2022 року Справа 160/8394/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4413-56/482 від 10.05.2019; №Ф-4413-56/482 від 13.02.2020 та №Ф-4413-56/482 від 09.02.2021.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2022 цій позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/8394/22 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 КАС України.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Відповідно до ч.6 ст. 160 КАС України, якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

Проте, в порушення вимог п.2 ч.5 ст.160 КАС України у позовній заяві позивачем не зазначено свою офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, оскільки це обов`язкові реквізити позовної заяви.

За наведених обставин, позивачу слід подати уточнену позовну заяву, в якій зазначити свою офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, а також подати копію цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, оскільки відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до п.5 ч.5 ст.160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За змістом п. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається з позовних матеріалів, позивачем оспорюються вимоги відповідача №Ф-4413-56/482 від 10.05.2019, №Ф-4413-56/482 від 13.02.2020 та №Ф-4413-56/482 від 09.02.2021.

У позові, поданого і підписаного від імені позивача адвокатом Страх В.О., зазначено, що позивач ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Позивач не здійснював у 2017-2021 роках підприємницької діяльності та не мав доходу від її провадження, так як працював у ПП «Стіл Сервіс» і продовжує працювати найманим працівником на умовах трудових відносин.

Однак, згідно із відомостями з трудової книжки містяться записи про працевлаштування позивача у ПП «Стіл Сервіс» лише з 19.02.2019, що також підтверджено довідкою ПП «Стіл Сервіс» від 23.03.2022.

Отже, не надано доказів не здійснення з 2017 року підприємницької діяльності та відсутності доходу від її провадження через зайнятість позивача у спірний період на умовах трудових відносин як найманого працівника.

Також, у позові представником позивача адвокатом Страх В.О. зазначено, що у спірний період, за який позивачу визначено суми ЄСВ, останній фактично на території України не проживав, що підтверджується долученими доказами. Однак, доказів відповідному позовні матеріали не містять.

За таких обставин, позивачеві необхідно надати докази що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: докази не здійснення з 2017 року підприємницької діяльності та відсутності доходу від її провадження через зайнятість позивача у спірний період на умовах трудових відносин як найманого працівника; докази не проживання позивача у спірний період на території України, у відповідності до кількості учасників справи, оскільки відповідно до ч. 1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За приписами ч.1 ст.161 КАС України визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Суд звертає увагу на те, що статтею 94 КАС України визначено загальні вимоги щодо оформлення письмових доказів, до яких належать і документи.

Так, відповідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 р. № 144 з 1 вересня 2021 року набрав чинності національний стандарт ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів».

Відповідно до вимог пункту 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Також, у документах, що їх оформлюють на двох і більше сторінках, згідно з пунктом 4.5 ДСТУ 4163:2020, реквізити 21 (відмітка про наявність додатків), 22 (підпис), 23 (відбиток печатки), 24 (віза документа), 25 (гриф погодження (схвалення) документа), 26 (відмітка про засвідчення копії документа), 27 (відомості про виконавця документа) - проставляють після тексту документа (20), а реквізити 29 (відмітка про виконання документа), 30 (відмітка про надходження документа до юридичної особи) на нижньому полі першої сторінки документа.

Однак, позивачем не в повному обсязі дотримано вищевказаних вимог при засвідчені документів, долучених до позовних матеріалів, оскільки не всі сторінки копії паспорта громадянина України, трудової книжки містять відмітку про засвідчення цих копій.

Суд зазначає, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку, тому кожний аркуш поданої в копії документу, повинен відповідати вимогам, викладеним уст.94 КАС України та Вимогам до оформлювання документів ДСТУ 4163-2020, чинного з 01 вересня 2021 року.

Також, відповідно до п.5 ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, у розумінні приписів ч.2 ст.122 КАС України у визначенні моменту і виникнення права на позов має значення не лише коли особа дізналася про факт порушення свого права, а й коли саме вона повинна була дізнатись про це.

Як слідує з позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-4413-56/482 від 10.05.2019; №Ф-4413-56/482 від 13.02.2020 та №Ф-4413-56/482 від 09.02.2021.

Водночас, з цими позовними вимогами позивач звернувся до суду лише 15.03.2022 (згідно з відтиском відповідної дати відділення нової пошти на конверті), тобто із значним пропуском строку звернення із позовом до адміністративного суду.

Представником позивача у позовних вимогах заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, посилаючись на те, що про вимоги позивач дізнався 06.06.2022, коли отримав відповідні документи на електронну пошту представника позивача Страх В.О. на адвокатський запит.

Розглянувши клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду, доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку про неповажність таких причин, з огляду на наступне.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

При цьому, як зазначалось вище, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача

Наведені ж представником позивача доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки отримання листа від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у відповідь на адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

З огляду на викладене, обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду із цим позовом позивачем не наведено, а позовні матеріали не містять доказів неможливості звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами у строк, передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Частиною 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши інші підстави для поновлення строку, з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За приписами ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне залишити цю позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною скасування вимог залишити без руху.

Встановити позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви, в якій зазначити свою офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, а також подати копію цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі;

- доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: докази не здійснення з 2017 року підприємницької діяльності та відсутності доходу від її провадження через зайнятість у спірний період на умовах трудових відносин як найманий працівник; докази не проживання у спірний період на території України, та надати їх у відповідності до кількості учасників справи;

- належним чином засвідчених копій всіх сторінок паспорта громадянина України та трудової книжки у відповідності до кількості учасників справи;

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення пропущеного строку та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Бухтіярова