Справа № 208/4041/20
Суддя: Похваліта С. М.
Дата ухвалення: 2021-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/4041/20
№ провадження 2-а/208/14/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2021 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: Головуючого, судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л., за участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідачів Виконавчого комітету Кам`янської міської ради та Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Бєлкіної Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 03 червня 2020 року заступником директора Комунального підприємства Камянської міської ради «Благоустрій» Самойленком Г.М. відносно нього складений протокол № 03/06 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

10 червня 2020 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Камянської міської ради була винесена постанова № 89 про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів.

Відповідно до вказаної постанови директор ТОВ «Оселя» ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а саме нездійсненні санітарного очищення об`єктів благоустрою, що перебувають у його обслуговуванні, а саме біля будинку АДРЕСА_1 , чим порушив п.5.6.3 «Правил благоустрою м.Дніпродзержинська», затверджених рішенням міської ради від 28 квітня 2016 року № 178-07/VII.

Вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки жодним рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради за ТОВ «Оселя» не закріплена територія біля будинку № 12-А по вулиці М.Грушевського, та відсутні акти на право власності чи користуванні земельною ділянкою, навколо будинку АДРЕСА_1 .

Вважає, що він не має нести відповідальність за утриманні в належному санітарному стані прибудинковій території, яка не закріплена, а також не знаходиться у користуванні ТОВ «Оселя».

У зв`язку із зазначеним просить суд скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області № 89 від 10 червня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження по справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

Представник відповідача Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області надав суду відзив на позов, у якому просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що адміністративна комісія діяла на підставі та в межах повноважень передбачених законами України.

У своєму відзиві посилається не те, що підпунктом 5.6.2.1 Правил передбачено, що обов`язок по прибиранню та належному утриманню прибудинкових територій покладається на житлово-експлуатаційні підприємства, що на підставі відповідних договорів з балансоутримувачем здійснюють обслуговування багатоквартирних житлових будинків комунальної форми власності міста. Проведення санітарного очищення об`єктів благоустрою прибудинкових територій включає в себе регулярне знищення бур`яну, скошування трави заввишки більше 10 см.

Санітарне очищення території є елементом заходів з утримання території в належному стані, утримання прибудинкової території в належному стані покладається на житлово-експлуатаційні підприємства, що на підставі відповідних договорів з балансоутримувачем здійснюють обслуговування багатоквартирних житлових будинків.

Доказом порушення позивачем «Правил благоустрою міста Дніпродзержинськ» є фото фіксація факту правопорушення, яка міститься в справі. Згідно до укладеного договору з Департаментом житлово-комунального господарства та будівництва міської ради підприємство визначено Виконавцем послуг з утримання 1305 будинків та 1821,4 тис.кв.м. прибудинкових територій, як переможець за результатами проведення конкурсу. Комунальне підприємство міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» не є виконавцем послуг з утримання будинку № 12а по вулиці Михайла Грушевського.

Відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 11 листопада 2017 року ТОВ «Оселя» визначено управителем багатоквартирного будинку, затверджено перелік послуг та розмір витрат, а також обрано уповноважених осіб для укладання договору з управителем.

Вважає, що в діях позивача вбачається порушення «Правил благоустрою міста Дніпродзержинська».

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання з викликом учасників.

06 листопада 2020 року ухвалою суду витребувані докази по справі.

09 лютого 2021 року ухвалою суду залучено по справі в якості співвідповідача Адміністративну комісію при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області.

22 липня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, та 01 березня 2021 року від Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

У ч. 2 ст. 17 цього ж Закону визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Частиною 2 статті 5 КУпАП регламентовано, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбаченостаттями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Стаття 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», визначає права та обов`язки підприємств, установ та організацій у сфері благоустрою населених пунктів. Так відповідно до частині 2 підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти благоустрою (їх частини); усувати на закріплених за ними об`єктах благоустрою (їх частинах) за власний рахунок та в установлені строки пошкодження інженерних мереж або наслідки аварій, що сталися з їх вини; усувати на закріплених за ними об`єктах благоустрою (їх частинах) наслідки надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру в установленому порядку; проводити згідно з планами, затвердженими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, інвентаризацію та паспортизацію закріплених за ними об`єктів благоустрою (їх частин), що здійснюються у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; у процесі утримання об`єктів благоустрою (їх частин) дотримуватися відповідних технологій щодо їх експлуатації та ремонту, регулярно здійснювати заходи щодо запобігання передчасному зносу об`єктів, забезпечення умов функціонування та утримання їх у чистоті й належному стані; відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України; допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України в органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 10 Законом України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема: здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

У ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 34 цього ж Закону правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту.

Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 29.01.2012 року № 406-20/VI затверджено Правила благоустрою міста із змінами рішенням міської ради від 28 квітня 2016 року № 178-07/VІI.

В розділі 3 «Правил благоустрою міста Дніпродзержинська» визначено, що закріплена територія - територія, яка закріплена рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, а прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою.

Пунктом 5.6.3 «Правил благоустрою міста Дніпродзержинська» передбачено, що порядок проведення санітарного очищення об`єктів благоустрою збереження зелених насаджень, включає в себе:

- регулярне прибирання від сміття, побутових відходів, бруду, опалого листя, снігу, що забезпечує утримання об`єктів благоустрою та прилеглих території у належному санітарному стані, при цьому тротуари прибираються вздовж всієї ділянки будинку, домоволодіння до бордюрного каменю;

- забезпечення вивезення сміття, бруду, побутових відходів, опалого листа на відведені для цього ділянки або міське сміттєзвалище, вивезення сміття, побутових відходів здійснюється шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами;

- регулярне прибирання місць встановлення сміттєзбірників, а також місць, забруднених побутовими та іншими відходами, на територіях прилеглих до будинків та споруд;

- вивозити сміття з території загального користування, ринків один раз на день, з будинків комунальної власності міста - п`ять разів на тиждень, з домоволодіння приватного сектору - згідно з укладеними договорами, але не менше ніж чотири рази на тиждень. Вивезення великогабаритних відходів проводити не рідше одного разу на тиждень;

- утримувати приміщення громадських туалетів, у томи числі дворових та туалетів на кінцевих зупинках маршрутних транспортних засобів, у належному санітарному стані;

- встановлювати на території загального користування урни для сміття своєчасно їх очищувати та забезпечувати вивезення сміття шляхом укладання відповідних договорів зі спеціалізованими підприємствами;

- контролювати стан зливо приймальних та оглядових колодязів підземних інженерних мереж. При виявленні відкритих люків або інших недоліків в їх утриманні необхідно повідомляти про це організації, які їх експлуатують або балансоутримувачів. Відповідальні за утриманні мереж підземних комунікацій, зобов`язані негайно приводити їх у належний стан, забезпечити їх закриття;

- регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см., видаляти сухостійні дерева чи чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення;

проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами;

- проводити у повному обсязі заміну засохлих та пошкоджених кущів і дерев із висадкою нових;

- не допускати пошкодження елементів благоустрою міста, розташованих на прилеглих територіях;

- з додержанням встановлених норм та правил здійснювати утримання в належному стані фасадів будівель, огорож та інших споруд;

- проводити відновлення елементів благоустрою після проведення ремонтних робіт, а також після аварій або природних явищ, які спричинили погіршення їх санітарного та технічного стану .

Відповідно до ст.152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів , тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що на засіданні Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області 10 червня 2020 року постановою № 89 на позивача, як на посадову особу накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн., та зазначено, що ОСОБА_2 , який працює директором ТОВ «Оселя», вчинив порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, а саме 03.06.2020 року о 09.20 год. у місті Кам`янському по вулиці Михайла Грушевського, біля будинку 12-А не здійснив санітарне очищення об`єктів благоустрою, що перебувають в обслуговуванні ТОВ «Оселя», чим порушив п.5.6.3 «Правил благоустрою міста Дніпродзержинськ», затверджених рішенням міської ради від 28 квітня 2016 року № 178-07/VII, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 152 КУпАП.

Як вбачається з наданих суд документів, територія будинку АДРЕСА_1 не закріплена будь-яким рішенням міської ради за ТОВ «Оселя».

Таким чином, як вбачається із зазначеної постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн. від 10 червня 2020 року, остання не містить відомостей на підставі чого виходив відповідач, визнаючи його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Не зазначено чи є він відповідальним за зазначену земельну ділянку, на підставі яких документів було передано земельну ділянку, а також чому саме він має нести відповідальність, відсутні відповідні акти обстеження території.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показами технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовувалися при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч.2 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КУпАП визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

У ч.1 ст.268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка, окрім іншого, передбачає обов`язок органу, який складає протокол та постанову забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта та належне оформлення відповідної документальної бази.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст.251), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст.252), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст.34) чи обтяжують (ст.35) відповідальність, з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

Відповідач не надав належної оцінки та не досліджував обставини, на підставі яких прийшов до висновку та виніс постанову про адміністративне правопорушення, притягнувши ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.

Отже, оскаржувана у даній справі постанова підлягає скасуванню.

При цьому, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, закріплену в рішенні від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст.17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доказування покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень, але у даному випадку такий обов`язок ним виконаний не був.

Водночас, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б достеменно підтверджували вчинення позивачем порушення законодавства, за яке його притягнуто до відповідальності.

У відповідності до ч.1 ст.242 КАС України, рішення суду повинно бути обґрунтованим, тож у жодному разі не може засновуватися на припущеннях.

Суд звертає увагу й на те, що відповідачем не доведено врахування при винесенні спірної постанови про адміністративне стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, зокрема взагалі наявності вини позивача, майнового стану, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, як таке чітко визначено статтею 280 КУпАП.

Пунктом 1 ст.247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та приписи статті 286 КАС України, суд доходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для скасування постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, зумовлює необхідність вийти за межі позовних вимог і задовольнити їх саме у такий спосіб.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем всупереч вимог ст. 77 КАС України не доведено правомірність оскаржуваної постанови в частині наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з пунктом третім частини третьої вищенаведеної статті Кодексу, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача та закриття провадження у справі, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 20, 90, 241-246, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кам`янської міської ради, Адміністративну комісію при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову № 89 від 10 червня 2020 року, яка винесена адміністративною комісією при виконавчому комітеті Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, про накладення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП скасувати та провадження закрити.

Апеляційна скарга на судове рішення у справах щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.