Справа № 480/3529/22
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2022 року Справа № 480/3529/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Кравченка Є.Д., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3529/22 за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Сумська міська державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідно до інформаційної довідки № 292313252 від 23.12.2021 йому стало відомо про наявність обтяження його нерухомого майна, зокрема, у відомостях з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно міститься обтяження № 215955. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 17.05.2022 відкрито спрощене провадження по справі в порядку з урахуванням вимог ст. 287 КАС України та встановлено строк відповідачу для подання до суду відзиву на адміністративний позов разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову, витребувано від відповідача належним чином засвідчені копії усіх матеріалів виконавчого провадження, в межах якого була винесена постанова Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 04.07.2005 № 348 про арешт майна.
26.05.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надати належним чином засвідчені копії усіх матеріалів виконавчого провадження, в межах якого була винесена постанова Зарічного відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції від 04.07.2005 №3418 про арешт майна не має можливості, оскільки згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень, відкриті, завершені виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні. Ураховуючи вищевикладене надати копії матеріалів виконавчого провадження не має можливості.
Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) просив справу № 480/3529/22 розглянути без участі державного виконавця, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства.
У судове засідання позивач, представники сторін і третьої особи не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1998, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради (а.с. 11). Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 292313252 від 23.12.2021 04.07.2005 о 17:19:04 Першою Сумською державною нотаріальною конторою внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 (реєстраційний номер обтяження: 21519551). Підставою обтяження є постанова Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції, 348, від 04.07.2005 (а.с. 15).
Позивач звернувся до Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) із заявою від 30.12.2021 про скасування арешту належної йому квартири.
У відповідь на вказану заяву Зарічний відділ державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) листом від 14.01.2022 № 3419/15 повідомив позивача про те, що жодних відкритих виконавчих проваджень щодо позивача згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі ДВС не зареєстровано. Щодо наявних обтяжень, то згідно інформації з Єдиного реєстру заборон на відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 зареєстровано обтяження № 215955 на підставі постанови про арешт № 348 від 04.07.2005 Зарічним відділом державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції. Також, позивача повідомлено, що згідно п. 1.12.4 Інструкції з організації діловодства примусового виконання рішень ведення Єдиного реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації здійснюються до Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 № 43/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 21.05.2003 за № 388/7709 (зі змінами), функціонування якого розпочато з 01.01.2007. Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження друкувались на бланках суворої звітності та надсилались до відповідної нотаріальної контори для вчинення реєстраційних дій щодо обтяження майна боржника. Згідно п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2275/5 від 25.12.2008 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки. Також вказано, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», в інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с. 16-17).
Позивач зазначає, що не може повною мірою реалізувати наявне у нього право власності через накладені на нього обтяження, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії шляхом зняття обтяження № 215955 від 04.07.2005 у вигляді арешту нерухомого майна, а саме: з квартири, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві спільної сумісної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену постановою № 348, 04.07.2005 Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції, зареєстровану: 04.07.2005 17:19:04 за № 2151955 реєстратором: Перша Сумська державна нотаріальна контора.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі по тексту - Закон № 1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом приписів пункту 1 частини 2 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ч.ч 1 - 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі Закон №606-XIV) (в редакції, що діяла станом на час винесення оскаржуваної постанови) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин (частина п`ята вказаного Закону).

Частиною першою статті 49 Закону № 606-XIV передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч.2 ст. 49 Закону №606-XIV).

Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України від 02.06.2016 № 1404 "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, який був чинним станом на час винесення оскаржуваної постанови (далі за текстом - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з пунктом 9.10 цього Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Аналогічні положення містяться і в чинних на час судового розгляду даної справи Правилах ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 (п.п. 1, 2 розділу ХІ).

За приписами п. 1, 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016 (далі Положення) це Положення, розроблене відповідно до вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», та визначає механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження.

Автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ХІІ Положення незавершені виконавчі провадження, відомості про які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, підлягають перенесенню до Системи.

Підлягають перенесенню до Системи виконавчі провадження, за якими скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Отже, з аналізу наведених норм слідує, що в разі закінчення виконавчого провадження, державний виконавець при винесенні відповідної постанови, зазначає в ній, зокрема, про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Після чого, завершене виконавче провадження, після спливу трирічного строку, який обчислюється з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством, підлягає знищенню.

Незавершені виконавчі провадження підлягають перенесенню до Системи.

Суд зазначає, що підставою звернення позивача до суду з цим позовом слугувала неможливість вчинення дій реалізувати своє право власності на нерухоме майно через накладення на нього обтяження.

Відповідно до листа Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) від 14.01.2022 № 3419/15 повідомив жодних відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень у відділі ДВС не зареєстровано.

Таким чином, аналізуючи всі встановлені судом обставини на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до яких на виконанні в Зарічному відділі державної виконавчої служби у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) (органі виконавчої служби, яким видано постанову про накладання арешту) не перебуває жодного виконавчого провадження, за яким ОСОБА_1 є боржником, обтяження щодо майна останнього відповідачем не накладалися, враховуючи відсутність відомостей про знищення виконавчого провадження, в межах якого винесено постанову від 04.07.2005, а також будь-яких відомостей про таке виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження (куди вносяться відомості виключно про незавершені виконавчі провадження), можна дійти висновку про те, що виконавче провадження, в межах якого було винесено постанову від 04.07.2005 було закінчено та після спливу трирічного строку, встановленого для його зберігання знищено, що додатково підтверджується відсутністю будь-яких відомостей про останнє в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

При цьому, всупереч наведеним вище положенням ст. 49 Закону № 606-XIV державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення даного виконавчого провадження (існування якої є логічним, з огляду на наведені обставини) не було вжито заходів щодо зняття арешту, накладеного на майно позивача.

Частиною 4 статті 59 чинного Закону №1404-VIII визначено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром"або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону № 1404-VIII у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.59 Закону № 1404-VIII).

Таким чином, судове рішенням про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття арешту з такого майна постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Положеннями ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, за ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Станом на час судового розгляду цієї справи арешт, накладений на майно позивача, не знятий, продовжує існувати й заборона відчуження майна позивача, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, як вже встановлено судом, на виконанні у відповідача відсутні відкриті виконавчі провадження, в межах яких можливе звернення стягнення на майно позивача.

Відтак, наведені обставини свідчать, по-перше, про відсутність правових підстав зберігати накладений арешт на квартиру позивача, по-друге, існування арешту вказаної квартири позивача при визнанні відповідачем факту відсутності перебування на виконанні у нього будь-яких виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 є боржником та, відповідно, відомостей про накладання відповідачем будь-яких обтяжень на майно позивача, порушує саму мету застосування відповідної процедури. Так, наразі механізм забезпечення виконання рішення існує, проте провадження, в рамках якого його було застосовано, завершено.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги, що відповідачем не доведено правомірність винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.07.2005, суд приходить до висновку про наявність підстав для зобов`язання Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (пр-т. Курський, 6, м. Суми, Сумська область, 40020, ) скасувати та зняти заборону (арешт) з нерухомого майна, а саме: з квартири, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві спільної сумісної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену постановою №348, 04.07.2005 Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції, зареєстровану: 04.07.2005 17:19:04 за № 2151955 реєстратором: Перша Сумська державна нотаріальна контора.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (пр-т Курський, 6,м. Суми,Сумська область,40020, ідентифікаційний код 40211137), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Сумська міська державна нотаріальна контора Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) (40022, м. Суми, проспект Шевченка, б. 3, ідентифікаційний код 41854303) про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби міста Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири, яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на праві спільної сумісної власності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою Зарічного ВДВС Сумського міського управління юстиції № 348 від 04.07.2005.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко