Справа № 214/10045/21(2-а/214/57/22)
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2022 року м. Дніпросправа № 214/10045/21(2-а/214/57/22)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 07.02.2022 ( суддя першої інстанції Хомініч С.В.) в адміністративній справі №214/10045/21(2-а/214/57/22) за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньової Юлії Дмитрівни про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньової Юлії Дмитрівни, в якому, з урахування уточнення позовних вимог, просив скасувати постанову серії ЕАО №4748888 від 09.09.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектором Полку ПП у місті Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Луньовою Ю.Д. та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2021 інспектором ПП Луньовою Ю.Д. була винесена постанова серії ЕАО №4748888 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, у постанові інспектор покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини перевищення швидкості руху здійснення вимірювання швидкості руху приладом лазерним вимірювачем TruСam ТС008356, бодікамера АЕ 00154. Інспектором не надано доказів місця розташування патрульного в момент здійснення фіксації швидкості руху, місця розташування автомобіля та доказів, що вказаний запис фіксує саме рух автомобіля позивача. Інспектор здійснював фіксацію правопорушення за допомогою лазерного вимірювача TruСam, який держав в руках, що дає вібрацію, яка може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. На вимогу позивача інспектором не було надано доказів способу використання, закріплення приладу TruСam та не було надано сертифікат. Незрозуміло, якого саме автомобіля було здійснено вимірювання швидкості, за умови, що з правої сторони від транспортного засобу позивача, на іншій полосі руху, його випереджував автомобіль, що рухався у попутному напрямку. Також, контроль швидкості руху здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), що обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону №580-VІІІ, інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. Інспектор ПП, в порушення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не попередив позивача про здійснення відеофіксації, чим порушив право на приватність, яке охоплює захист персональних даних ОСОБА_1 так і інформації, повідомленої ним поліцейському. Під час розгляду справи поліцейським не роз`яснювалось позивачу права, передбачені ст. 268 КУпАП, що свідчить про порушення права позивача на захист, оскільки він про таке право не був проінформований. Позивач вважає, що в його діях склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП відсутній, оскільки факт порушення вимог п. 12.4 ПДР України не підтверджується належними зібраними у справі доказами.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 07.02.2022 позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ухвалення рішення з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Справа судом апеляційної інстанції розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.7 ст.250 КАС України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Згідно п.5 ч.3 ст.317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у судовому рішенні.

Законодавець визначив, що рішення суду повинно бути підписано суддею або колегією суддів, які розглядали справу в нарадчій кімнаті (з метою недопущення впливу на суддів). Відсутність підпису одного із суддів при розгляді справи колегією суддів або відсутність підпису при одноособовому розгляді справи, підпис судді, який не брав участь у розгляді справи, виключає можливість визнання такого рішення таким, що відповідає вимогам закону, і тягне його скасування. У випадку виявлення апеляційним судом факту постановлення рішення не тим складом суду, що здійснював його розгляд, або того, що в рішенні вказаний інший, ніж той, що здійснював розгляд, склад суду, зобов`язаний скасувати рішення суду як таке, що ухвалене з суттєвими порушеннями процесуального права.

Враховуючи, що у рішенні суду від 07 лютого 2022 року, за результатами розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньової Юлії Дмитрівни про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення головуючим суддею Хомініч С.В. не підписано, колегія суддів вважає, що таке рішення підлягає скасуванню в обов`язковому порядку відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 317 КАС України.

Перевіряючи обґрунтованість позивних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів прийшла до таких висновків.

Під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що 09.09.2021 інспектором роти 1 батальйону 1 Полку ПП у місті Кривому Розі УПП в Дніпропетровській області ДПП Луньовою Ю.Д. винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4748888, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с. 4-5).

Так в постанові зазначено, що 09.09.2021 о 13 год 38 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки BMW X1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі по вул. Володимира Великого, біля будинку №43 у м. Кривому Розі, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 24 км/год, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год. Швидкість вимірювалася приладом TruСam ТС008356. Розгляд справи фіксувався на бодікамеру АЕ 001541. Своїми діями водій порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму у населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 12.4. ПДР визначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Зі змісту адміністративного позову вбачається, що позивач не визнає себе винним, зазначає що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР України, а саме п. 12.4 ПДР України, суд зазначає про таке.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122 КУпАП) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зважаючи на те, що зазначене рішення Конституційного Суду України прийняте до внесення змін до ст. 258 КУпАП, то дії відповідача щодо складення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини,що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Винність особи у вчиненні правопорушення має бути доведена доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, а саме факту перевищення позивачем встановлених обмежень швидкості руху, представник відповідача долучив до відзиву диск, із розміщеними на ньому відеофайлом та фотозображенням, що зроблені за допомогою лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 №ТС008356.

Додані відповідачем до відзиву письмові доказу підтверджують, що TruCAM ТС 008356 «Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM ІІ» зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Прилад отримав сертифікат відповідності від 23.12.2020 №UA-TR/ 22054-20, сертифікат перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-МІ/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Можливість використання виробу TruCam LTІ 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 № 04/02/03-3008.

Таким чином, дані з фотознімків та відеозапису, здійснені лазерним вимірювачем швидкості ТЗ Tru Cam LTI 20/20 №ТС008356, в розумінні положень статті 251 КУпАП, можуть мати доказовий характер у питанні встановлення факту перевищення ТЗ допустимої швидкості руху.

Отже, фотознімок та відеозапис, здійснені сертифікованим приладом TruCAM ТС 008356, є отриманими у встановленому законом порядку доказами скоєного позивачем правопорушення та підтверджують перевищення позивачем швидкості в межах населеного пункту на 24 км/год.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, зважаючи на те, що лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості транспортних засобів, проте, вимірювання швидкості транспортних засобів, цей прилад здійснює автоматично.

Можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відповідно до п.9 ч.1 ст.31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За приписами статті 40 Закону № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.40 Закону № 580-VIII інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

При цьому, жодними положеннями Закону № 580-VIII, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про те, що TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, колегія суддів вважає помилковим.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить висновку, що відповідачем доведено належними доказами, що 09.09.2021 о 13 год 38 хв. позивач, керуючи транспортним засобом марки BMW X1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по автодорозі по вул. Володимира Великого, біля будинку №43 у м. Кривому Розі, перевищив встановлені обмеження руху більше як на 24 км/год, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму у населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

За таких обставин, відповідачем повністю доведено, що у діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин суд дійшов висновку, що постанова серії ЕАО № 4748888 по справі про адміністративне правопорушення 09.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена при наявності події адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 в його вчинені, розмір адміністративного стягнення накладено посадовою особою та в межах санкції статті, а тому позовні вимоги щодо скасування постанови задоволенню не підлягають.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що адміністративний позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 07.02.2022 в адміністративній справі №214/10045/21(2-а/214/57/22) - задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати з підстави, передбаченої п. 5 ч. 3 ст. 317 КАС України та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.272, 286, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 07.02.2022 в адміністративній справі №214/10045/21(2-а/214/57/22) скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора Полку патрульної поліції у місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Луньової Юлії Дмитрівни про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 червня 2022 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва