Справа № 280/7000/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 280/7000/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної митної служби України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року (головуючий суддя Артоуз О.О.)

у справі № 280/7000/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ»

до Запорізької митниці Державної митної служби України

про визнання протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «БІМАРКЕТ» звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці Державної митної служби України, в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Запорізької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості № UA 112080/2021/000002/2 від 06.07.2021 та картку відмови Запорізької митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 12080/2021/00014 від 06.07.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час декларування товару, який надійшов на виконання зовнішньоекономічного контракту, укладеного між позивачем та «UNJHA AGRO COMPANY», Індія, від 30.04.2021 № 121, позивачем надано вичерпний перелік необхідних документів, а також за про пропозицією митниці - додаткові документи. Позивач вважає, що ним надано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, а у митного органу були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного. Виходячи з того, що метод визначення митної вартості за ціною договору є основним, то для застосування другорядних методів визначення митної вартості, митним органом має бути повно викладено доводи, з посиланням на положення закону, що свідчить про неможливість визнання митної вартості за першим, основним методом. Відповідач також не підтвердив аргументованими доводами наявність у поданих документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження викладених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів доводів переходу до другорядного методу визначення ціни імпортованого товару. В результаті дослідження документів, наявних у справі, судом з`ясовано, що зазначені митницею у повідомленні розбіжності не мають суттєвого впливу на ціну товару, оскільки стосуються взаємовідносин між суб`єктами господарювання по взаєморозрахунках. Відповідачем не доведено наявність обґрунтованого сумніву щодо правильності задекларованої позивачем митної вартості товару після отримання від позивача документів. Відповідач необґрунтовано витребував у позивача додаткові документи. Отримавши від декларанта документи, які, на думку суду, підтверджують правильність задекларованої митної вартості товару за основним методом, відповідач з порушенням норм права здійснив застосування другорядного методу. Одночасно суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість визначення митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції)) та безпідставність застосування відповідачем другорядного методу.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на запровадження на території України воєнного стану. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено з огляду на його необґрунтованість, оскільки відповідачем не наведено об`єктивних причин неможливості прийняття участі в розгляді справи, які були б пов`язані саме з запровадженим воєнним станом.

Представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі представника позивача.

Також позивач подав письмове клопотання про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката при розгляді справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000,00 грн.

Відповідач в поданому суду письмовому клопотанні просить зменшити витрати на правничу допомогу, зазначаючи, що надані позивачем документи щодо визначення вартості та обсягу наданих послуг є такими, що суперечать нормам законодавства, а відтак, вимоги про стягнення суми 5000,00 грн. є необґрунтованими.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, між «UNJHA AGRO COMPANY», Індія, як продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Бімаркет», Україна, як покупцем, укладений міжнародний контракт від 30 квітня 2021 року № 121.

Згідно умов цього контракту продавець зобов`язаний поставити, а покупець сплатити та прийняти товар походження Індія.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. контракту № 121 відвантаження товару здійснюється товарними партіями, згідно до підписаних між сторонами Специфікацій до цього контракту. Умови поставки визначаються згідно до підписаних між сторонами Специфікаціями до цього Контракту.

Пунктом 4.1 контракту № 121 від 30.04.2021 передбачено, що ціна за одиницю товару кожної партії товару визначається у відповідній специфікації до цього Контракту, яка є його невід`ємною частиною. 3

30.04.2021 між продавцем та покупцем на виконання умов Контракту № 121 від 30 квітня 2021 року підписана Специфікація № 1, відповідно до умов якої продавець зобов`язується поставити, а покупець сплатити та прийняти товар походження Індія, врожай 2020 року, а саме: кунжут очищений світлий не для сівби [механічна сушка - 99.95% - очистка сортекс] в кількості: 25 метричних тон нетто; за ціною: USD 1745 за 1 (одну) метричну тону нетто, на умовах CIF Одеса, Україна (Інкотермс 2010); кунжут очищений світлий не для сівби [механічна сушка - 99.90% - очистка сортекс] в кількості: 25 метричних тон нетто; за ціною: USD 1620 за 1 (одну) метричну тонну нетто, на умовах CIF Одеса, Україна (Інкотермс 2010), загальна вартість товару 84 125,00 USD, виробника «UNJHA AGRO COMPANY».

Відповідно до п. 2 Специфікації № 1 платіж за товар здійснюється в доларах США наступним чином: 84 125,00 USD - на банківський рахунок продавця проти надання продавцем копій з оригіналів наступних документів: 1) комерційна фактура, 2) пакувальний лист; 3) повний комплект чистого бортового іменого коносамента, виписаного на ім`я: «Торговий Дім «Бімаркет» з позначкою «фрахт сплачений»; в графі «Вантажоодержувач»: «Торговий Дім« Бімаркет» вул. Шевчука 4А, м.Запоріжжя 69083, Україна», в графі «сторони що сповіщаються»: «Торговий Дім« Бімаркет » вул. Шевчука 4А, м.Запоріжжя 69083, Україна»; 4) Сертифікат походження, виданий Торгово-промисловою палатою; 5) Сертифікат якості і ваги, виданий виробником; 6) Фітосанітарний сертифікат, виданий державним органом; 7) сертифікат виробника, виданий виробником; 8) Сертифікат здоров`я, виданий Експортн-Імпортною Організацією (EIA); 9) Фумігаційний сертифікат, виданий уповноваженою організацією; 11)Сертифікат аналізу, виданий незалежною лабораторією; 10) Експертний висновок на відповідність якості (включно мікробіологія) та ваги, виданий SGS або іншою незалежною інспектуючою організацією, узгодженою з Покупцем; 11) Копія страхового полісу; 12) Копія експортної декларації на партію товару, що відвантажено. Відповідно до цієї Специфікації № 1 термін для відвантаження товару термін для відвантаження товару на борт судна: не пізніше ніж 20.05.2021.

05.07.2021 з метою митного оформлення обумовленого наведеним контрактом товару декларантом до митного органу засобами електронного зв`язку подано митну декларацію № UA 112080/2021/000293 на товар: походження Індія, врожай 2020 року: кунжут очищений світлий не для сівби (механічна сушка - 99.95% - очистка сортекс) в кількості: 25 метричних тон нетто; за ціною: USD 1745 за 1 метричну тону нетто, на умовах CIF Одеса, Україна (Інкотермс 2010); кунжут очищений світлий не для сівби [механічна сушка - 99.90% - очистка сортекс] в кількості: 25 метричних тон нетто; за ціною: USD 1,620 за 1 метричну тонну нетто, на умовах CIF Одеса, Україна (Інкотермс 2010), загальна вартість товару 84125,00 USD, виробник «UNJHA AGRO COMPANY».

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, визначена декларантом за ціною контракту щодо товару, який імпортується.

На підтвердження митної вартості позивачем подано документи, зазначені в графі 44 митної декларації: Сертифікат якості та ваги від виробника «UNJHA AGRO COMPANY», Індія, б/н від 04.06. 2021; пакувальний лист (Packing list) з посиланням на Специфікацію № 1 від 30.04.2021 до Контракту № 121 від 30.04.2021; рахунок-фактура (інвойс) UAC/1502/2021-22 від 01.06.2021; коносамент № ZIMURQL6137102 від 04.06.2021; товарно-транспортна накладна (CMR) № 443213 від 02.07.2021, товарно-транспортна накладна (CMR) № 443214 від 02.07.2021; фітосанітарний сертифікат № PSC57DOA від 09.06.2021; сертифікат про походження товару № 007518 від 04.06.2021; платіжне доручення в іноземній валюті № 537 від 23.06.2021, що підтверджує вартість товару; виписка з бухгалтерського балансу № 54 від 01.07.2021 по бухгалтерському рахунку «Розрахунки за виданими авансами (в іноземній валюті) по субконто «UNJHA AGRO COMPANY», Індія, в доларах США на дату 01.07.2021; страховий поліс № від 01.06.2021; Специфікація № 1 від 30.04.2021 до Контракту № 121 від 30.04.2021; контракт № 121 від 30.04.2021; експертний висновок на відповідність якості та ваги №AMD-CRT-21-22-00626; сертифікат здоров`я №EIA/GAN /2021-22/VOL/00365 від 17.06.2021; фумігаційний сертифікат № EPC/FCR/AP-373/2021-2022 від 07.06.2021; копія митної декларації країни відправлення №2140816 від 01.06.2021 з перекладом.

Митний орган при проведенні перевірки документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості товарів виявлено таке.

1.Виписка з бухгалтерського балансу від 01.07.2021 № 54 являє собою лист підприємства інформативного характеру. Даний документ не містить реквізитів форми бланка первинної бухгалтерської документації. За змістом даний документ не є витягом з первинного документу, а лише дублює інформацію з платіжного доручення в іноземній валюті, поданого до митного оформлення.

2.До митного оформлення подано страховий поліс від 01.06.2021 № 6, але документ за яким здійснено розрахунок, не надано до митного оформлення.

3. В сертифікаті якості б/н від 04.06.2021 зазначені партії товару UAC#1487/А, UAC#1487/В, натомість в товаро-супровідних документах, наданих до митного оформлення, відсутня інформація щодо партії товару, що не дає змоги ідентифікувати відомості сертифікату якості з оцінюваною партією товару.

Виходячи з вказаних обставин, митниця 05.07.2021 надіслала товариству електронне повідомлення щодо запиту подання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також повідомлено декларанта про його можливість згідно ч.6 ст.53 МК України подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

06.07.2021 позивач на вказаний запит надав відповідачу відповідь, в якому повідомив відповідача, що позивачем надавались до митного оформлення всі необхідні документи, які містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, що заявлений до митного оформлення, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Крім того, позивач зазначив, що ним надавались документи, які містять відомості про вартість страхування, а саме: страховий поліс № від 01.06.2021, в якому зазначена застрахована вартість вантажу, а саме 84 125,00 USD +10 %= 92537, 30 USD, є посилання на інвойс № UAC/1502/2021-22 від 01.06.2021 та зазначена вартість товару 84 125,00 USD, а також зазначена в індійських рупіях страхова винагорода 1832 INR. Крім того, в митної декларації країни відправлення №2140816 від 01.06.2021 на сторінці 2 в розділі C.VAL DTLS (в перекладі на українську деталізація щодо митної вартості) в пункті 4 INSURANCE (в перекладі на українську страхування) зазначена вартість страхування 30 доларів США.

Одночасно позивачем надано митному органу додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: бухгалтерська виписка від 01.07.2021 № 54 станом на 01.07.2021; прас-лист від виробника товару б/н від 26.04.2021 з перекладом; комерційна пропозиція від іншого виробника товару від 26.04.2021 «SHRI HARI INDUSTRIES» про вартість товару - походження Індія, врожай 2020: кунжут очищений світлий не для сівби [механічна сушка - 99.90%- очистка сортекс] при купівлі у кількості, що становить 25-50 МТ, ціна даного товару становить 1620 доларів США за тонну; кунжут очищений світлий не для сівби [механічна сушка - 99.95%- очистка сортекс] при купівлі у кількості, що становить 25-50 МТ, ціна даного товару становить 1740 доларів США за тонну); розрахунок ціни (калькуляція) від виробника товару б/н від 01.06.2021 до Специфікації № 1 від 30.04.2021 до Контракту № 121 від 30.04.2021 на вартість товару 84 125,00 USD; цінова інформація на товар з офіційного інтернет ресурсу ВТО; висновок Запорізької ТПП №ОИ-7869 від 06.07.2021.

За результатом проведеної митної оцінки та проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом, враховуючи, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних та подібних товарів; декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товару згідно тч.3 ст.53 МК України, митний орган дійшов висновку, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів не може бути прийняті у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.59, 60 МК України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не може бути прийняті у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог ст.62, 63 МК України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у митниці інформації.

Таким чином, використавши наявну в митниці інформацію щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 1,91 USD/кг у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за наступними митними деклараціями МД №UA110230/2021/009460 від 12.05.2021, МД №UA110370/2021/003108 від 23.03.2021, Запорізькою митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості № UА 112080/2021/000002/2 від 06.07.2021, згідно яком у митна вартість товару визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64 МК України.

Також відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА 12080/2021/00014 від 06.07.2021.

Товар випущено у вільний обіг за МД №112080/2021/000441 шляхом надання гарантій відповідно до ст.55 МК України.

Під час дії гарантійних зобов`язань митницею розглянуто звернення позивача щодо скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів на підставі додатково поданих документів, за результатами розгляду якого митниця дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості № UА 112080/2021/000002/2 від 06.07.2021, про що позивачу направлений лист від 23.07.2021т № 7.20-1/0801/15-02/13/515.

З огляду на фактичні обставини, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких міститься у вказаній нормі.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.

Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

За правилами ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55).

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч.7 ст.55).

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються (ч.8 ст.55).

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55).

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.

Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

За правилами ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.

Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).

10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).

Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.

Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.

Отже орган доходів і зборів наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.

Судом встановлено, що в спірному випадку декларант для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подав разом з митною декларацією документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а також додаткові документи в порядку ч.3 ст.53, ч.8 ст.55 МК України.

В результаті дослідження поданих позивачем митному органу документів, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновку митного органу, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З приводу посилання митниці, що в поданому до митного оформлення сертифікату якості б/н від 04.06.2021 зазначена партія UAC#1487/A та UAC#1487/B, а в товаро-супровідних документах, наданих до митного оформлення, не зазначено номер партії, що не дає змоги ідентифікувати відомості сертифікату якості з оцінюваною партією товару, суд встановив таке.

Як вбачається з сертифікату якості б/н від 04.06.2021, крім номеру партії зазначено номер та дата інвойсу, в якому є ціна, посилання на Специфікацію № 1 від 30.04.2021 до Контракту № 121 від 30.04.2021, назва та кількість товару, номера контейнерів, тобто відомості сертифікату якості ідентифікуються з заявленою партією товару, тому висновки відповідача з цього приводу не відповідають фактичним обставинам.

Щодо посилання відповідача на відсутність документів, що містять відомості про вартість страхування, судом першої інстанції встановлено і відповідачем в апеляційній скарзі не спростовано, що до митної декларації № UA112080/2021/000293 позивачем додатково додано документи, які містять відомості про вартість страхування: страховий поліс- № від 01.06.2021, в якому зазначена застрахована вартість вантажу, а саме 84 125,00 USD доларів США +10 %= 92537, 30 USD доларів США, є посилання на інвойс № UAC/1502/2021-22 від 01.06.2021 та зазначена вартість товарум 84 125,00 USD, а також зазначена в індійських рупіях страхова винагорода 1832 INR. Крім того, в митної декларації країни відправлення №2140816 від 01.06.2021 на сторінці 2 в розділі C.VAL DTLS (в перекладі на українську деталізація щодо митної вартості) в пункті 4 INSURANCE (в перекладі на українську страхування) зазначена вартість страхування 30 доларів США.

При цьому позивач зазначав, що розрахункові документи (квитанцію або платіжне доручення) про сплату за даний страховий поліс позивач не може надати тому, що за договір страхування сплачував продавець відповідно до умов поставки CIF.

Так, відповідно до Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560 у редакції з 01.01.2011 (Incoterms 2010) CIF(Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін «вартість, страхування та фрахт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Однак за умовами терміна CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення. Отже, продавець зобов`язаний укласти договір страхування та сплатити страхові внески. Покупець повинен мати на увазі, що за умовами терміна CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям. У випадку, якщо покупець бажає мати страхування з більшим покриттям, він повинен або прямо та недвозначно домовитися про це з продавцем, або самостійно вжити заходів до забезпечення додаткового страхування.

У разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення транспортування товару (оплати фрахту) до порту відвантаження та страхування проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, тобто вартість страхування включаються до ціни товару, який постачається на умовах CIF згідно з Incoterms 2010.

У відповідності до пункту 7 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на страхування цих товарів.

Отже, умови поставки CIF згідно з Incoterms 2010 передбачають, що витрати на страхування товару включаються до його ціни, у зв`язку з чим митна вартість товару відповідно до пункту 7 частини десятої статті 58 МК України не підлягає збільшенню на суму витрат на страхування спірного товару.

Стосовно зазначеної відповідачем розбіжності: «Висновок Запорізької ТПП №ОИ-7869 від 06.07.2021 складений з урахуванням наступних джерел інформації: цінова інформація підготовлена на підставі даних статистики Міжнародного центру ЮНКТАД/СОТ (http://www.trademap.org) та підприємств з країни походження (Індія). Згідно з Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна майнових прав», затвердженим ПКМУ від 10.09.2003 № 1440, оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому, зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатись у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання у додатках до нього. Проте, Висновок Запорізької ТПП №ОИ-7869 від 06.07.2021 не містить додатків витягів із зазначених джерел цінової інформації, відсутність яких не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені.»

Суд першої інстанції визнав такі доводи відповідача помилковими, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. Так, в довідці Запорізької ТПП № ОИ-7869 від 06.07.2021 зроблений висновок: «З урахуванням кон`юнктури ринку, умов контракту № 121 від 30.04.2021 (комерційного інвойсу № UAC/1502/2021-22 від 01.06.2021) характеристик товару і країни походження, вищевказані контрактні ціни на кунжут очищенний світлий (механічна сушка 99,90 99,95 %), на умовах поставки CІF- м. Одеса, Україна згідно з Інкотермс-2010, відповідають середньому рівню цін постачальників подібної продукції постачальниками з Індії за вказаний період.»

Відповідно до статті 3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» цілями та завданнями торгово-промислових палат зокрема є надання довідково-інформаційних послуг, основних відомостей, що не є комерційною таємницею, про діяльність українських підприємців і підприємців зарубіжних країн згідно з національним законодавством, сприяння поширенню, зокрема через засоби масової інформації, знань про економіку і науково-технічні досягнення, законодавство, звичаї та правила торгівлі в Україні і зарубіжних країнах, можливості зовнішньоекономічного співробітництва українських підприємців. Відповідно до ст. 11 вищезазначеного закону торгово-промислові палати України мають право у тому числі проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Відповідно до Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 № 227, Державну митну службу України не наділена повноваженнями перевіряти обґрунтованість експертних висновків Торгово-промислової палати України.

Стосовно наданого декларантом до митного оформлення прайс-листа виробника б/н від 26.04.2021, який адресований безпосередньому імпортеру, що на думку відповідача суперечить суті даного документу, суд першої інстанції правильно зазначив, що прас-лист є лише додатковим документом інформаційного характеру.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача, що у наданих до митного оформлення документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають дійсності.

Тому є правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться фактично до переоцінки наявних у справі доказів.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

З приводу клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст. 134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст.134 КАС України також вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

В спірному випадку, як встановлено судом, 17.01.2022 між позивачем (Клієнт) та Адвокатом Трафимовою Юлією Юріївною укладений договір про надання правової допомоги № 17/01, предметом якого є представництво та захист інтересів Клієнта у Третьому апеляційному адміністративному суді щодо розгляду справи № 280/7000/21.

Сторони домовились, що вартість послуг за цим договором складає 5000,00 грн. (п.4.1 договору).

Відповідно до додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 17.01.20222 № 17/01 розрахунок суми 5000,00 грн. складається із підготовки та складення відзиву на апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.10.2021 у справі № 905/1597/21 4 години, вартість 4000,00 грн., представництво в суді (1 судове засідання 08.02.2022) 1000,00 грн.

Відповідач заперечуючи проти визначеної позивачем суми витрат 5000,00 грн., посилається на відсутність належних доказів, які б підтверджували необхідність залучення адвоката та виправданість витрат на правничу допомогу. Також відповідач зазначає, що всі витрати в розрахунку вказані без врахування фактично витраченого часу на виконання цих послуг, оскільки на момент складення цього розрахунку (17.01.2022) послуги ще не були виконані. Крім того, відповідач звертає увагу, що наведена в розрахунку витрат від 17.01.2022 послуга не стосується адміністративної справи № 280/7000/21, і позивачем не подано доказів на підтвердження сплати цих витрат.

Позивач в поданих суду письмових запереченнях вважає клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу необґрунтованим (а.с. 238).

Виходячи з встановлених судом обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що визначені позивачем відповідно до договору про надання правової допомоги № 17/01 від 17.01.2022 та розрахунку витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. відшкодуванню не підлягають.

Аналіз наведених вище норм статті 134 КАС України в їх сукупності дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

В даному випадку, докази, які б підтверджували фактичне надання адвокатом послуг в межах укладеного договору № 17/01 від 17.01.2022, позивачем не подані, в матеріалах справи відсутні. Розрахунок витрат позивача на професійну правову допомогу як додаток до вказаного договору таким доказом не є, оскільки свідчить лише про певну домовленість між клієнтом та адвокатом та узгодження послуг, які належить надати відповідно до укладеного договору, а не їх фактичне надання.

Складений адвокатом 26.01.2022 і поданий суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу також в розумінні ст.134 КАС України не може бути належним доказом виконання договору про надання правової допомоги і витраченим адвокатом часом, який обумовлений договором 4 години.

Стосовно витрат в розмірі 1000,00 грн. за участь адвоката у судовому засіданні 08.02.2022 слід зазначити, що в цей день судове засідання не відбулось (а.с.225), що виключає фактичне надання такого виду послуг.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що витрати у розмірі 5000,00 грн. заявлені позивачем до відшкодування безпідставно.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі № 280/7000/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко