Справа № 420/6981/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6981/22
УХВАЛА
20 червня 2022 року м. Одеса
18 травня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
визнати дії ОСОБА_1 протиправними, щодо завдання збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 , під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по речовій службі на загальну суму 91 781 грн. 64 коп.;
стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 91 781 грн. 64 коп. по речовій службі, яка встановлена службовим розслідуванням за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2018 року №1908.
стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 судовий збір в розмірі 2 481 грн. 00 коп.
Разом з позовною заявою позивачем подані заява про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду з позовною заявою та клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 18.05.2022 року справа №420/6981/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.
Ухвалою суду від 23.05.2022 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання до суду
- доказів на підтвердження сплати судового збору у сумі 2481грн.;
- заяви про поновлення строку звернення до суду із приведенням поважних причин, відмінних від тих, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду, що надана позивачем,
- уточненої позовної заяви із зазначенням адреси відповідача, дати його народження та наведенням обставин обґрунтування позовних вимог, наданням доказів на їх підтвердження;
У заяві про поновлення пропущеного процесуального строку представник позивача вказує, що особовий склад та представники юридичної служби військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, внаслідок чого із об`єктивних причин не було можливості належним чином організовувати позовну роботу в інтересах військової частини НОМЕР_1 в у строки, визначені КАС України, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів. які б потрібні були для обґрунтування позовних вимог. Також, однією із причин пропуску строку звернення до суду є неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року №1092. виданого за результатами проведеного службового розслідування.
Також у заяві зазначено, що інших підстав для поновлення строку та доказів поважності причин пропуску строку немає.
Відповідно до ч.1, абз.2 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Як убачається з матеріалів позовної заяви, обставина завдання позивачу шкоди встановлена службовим розслідуванням, в результаті чого був виданий Наказ №1908 від 11.08.2018р.
Таким чином, позивач пропустив як встановлений ч.2 ст.122 КАС України строк звернення до суду з позовом, так і строк позовної давності, встановлений ст.4 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Із відповідним адміністративним позовом представник позивача звернувся до Одеського окружного адміністративного суду у травні 2022 року, тобто із суттєвим порушенням спеціального тримісячного строку на звернення до суду із даними позовними вимогами.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 січня 2012 року у справі Рисовський проти України підкреслено особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Представником позивача 10.06.2022 року на виконання ухвали суду про залишення позову без руху від 23.05.2022 року подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду, де зокрема зазначено, що інших підстав для поновлення строку та доказів поважності причин пропуску немає.
Водночас суд акцентує увагу на тому, що ті факти про які позивач вказує у заяві про поновлення строку, не є непереборними обставинами, внаслідок яких позивач не міг звернутись до суду як в межах встановленого строку КАС України із позовом, так і протягом 3-х років з 11.08.2018р.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час спливу строків звернення до суду.
Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
При цьому залучення особового складу та юридичної служби Військової частини НОМЕР_1 для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони та посилання позивача на неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби позивача своїх функціональних обов`язків не є поважними причинами для поновлення строку для звернення до суду з позовом.
Отже, суд зазначає, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись із зазначеними позовними вимогами, із змісту заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, поданої позивачем на виконання ухвали суду від 23.05.2022р., не вбачається, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку, що Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) пропустила строк звернення до суду. При цьому позивачем на виконання ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху не надано доказів поважності причин пропуску цього строку, а тому заява позивача про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом у справі №420/6981/22 не підлягає задоволенню як необґрунтована.
Згідно п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) - слід повернути позивачу відповідно до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України.
Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд
У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від 10.06.2022 року (вих.№0666/35/2333 від 25.05.2022 року) про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду відмовити.
Адміністративну позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та стягнення шкоди, завданої державі повернути позивачеві (з уточненим адміністративним позовом).
Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення у повному обсязі до суду апеляційної інстанції.

Питання про повернення позовної заяви вирішується 20.06.2022 року у зв`язку із перебуванням судді М.М. Аракелян з 14.06.2022р. по17.06.2022р. (включно) у відпустці.

Суддя М.М. Аракелян