Справа № 200/11382/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року справа №200/11382/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року у справі № 200/11382/21 (головуючий І інстанції Крилова М.М., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати невиплаченого грошового забезпечення при звільненні з 25.10.2020 року по день фактичного розрахунку 28.08.2021 року в сумі 184758,74 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року позов задоволений частково: стягнуто з Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 жовтня 2020 року по 28 серпня 2021 року у розмірі 3000 грн.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив змінити рішення суду першої інстанції шляхом збільшення суми стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 3000 грн. до 163697,76 грн. Апелянт вважає, що відповдіач надав неправдиві відомості про розмір грошового забезпечення за серпень, вересень 2020 року, а суд визначив помилковий розмір середньоденного заробітку.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3000 грн. та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що несвоєчасний розрахунок з позивачем відбувся внаслідок розбіжностей правових норм в Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в наказі Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260.

Ухвалами апеляційного суду від 26.01.2022 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні на 11.05.2022 року. У зв`язку із запровадженням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, воєнного стану через акт відкритої агресії з боку Російської Федерації, а також, враховуючи наказ Голови Верховного Суду від 2 березня 2022 року №29/0/8-22 «Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану», з метою забезпечення безперервності правосуддя, ця скарга розглядається у перший день можливості вчинення процесуальних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційних скарг, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Наказом начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 25.10.2020 року № 214 позивача, звільненого в запас наказом вказаного начальника від 18.10.2020 року №36-РС за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 25.10.2020 року виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с. 34).

При звільненні зі служби одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачу не нарахована та не виплачена.

Позивач 15.01.2021 року звернувся до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку, у якій просив виплатити невиплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, внести зміни до наказу від 25.10.2020 року №214.

24.03.2021 року позивачу надіслано довідку Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку від 24.03.2021 року №75, якою підтверджено, що індексація грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України не виплачувалася та не нараховувалася до окремого роз`яснення Міністерства соціальної політики.

Довідкою Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про розмір грошового забезпечення за останній повний календарний місяць служби позивача зазначено, що за вересень 2020 року від отримав грошове забезпечення в загальному розмірі 11913,23 грн.

Вказані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суд від 27.04.2021 року у справі № 200/1804/21-а.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2021 року у справі № 200/1804/21-а, залишеному без змін постановою Першого апеляційного суду від 30.06.2021 року, позов ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку задоволено частково: зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку внести зміни до наказу начальника Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) № 214 від 25.10.2020 року в частині зазначення кількості календарних років, за які підлягає виплата одноразової грошової допомоги по звільненню позивача, а саме за 7 календарних років; стягнуто з Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку на користь позивача одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 7 календарних років в сумі 83392,61 грн.; визнано протиправними дії Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року; зобов`язано Донецький зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с. 7-9, 28-32).

На виконання вимог рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.04.2021 року у справі № 200/1804/21-а відповідачем проведено виплату заборгованості, а саме індексації у розмірі 4798,50 грн. та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 7 календарних років у розмірі 67131,05 грн., про що свідчить лист Управління Державної казначейської служби України у м. Краматорську Донецької області від 02-25-08/1183 від 01.09.2021 року та лист Донецького зонального відділу військової служби правопорядку Збройних Сил України від 30.08.2021 року № 4276/юк (а.с. 23-24, 26-27).

Повний розрахунок проведено 28 серпня 2021 року, що підтверджується копією виписки з карткового рахунку від 28.09.2021 року (а.с. 25).

Колегія суддів зазначає, що спеціальним законодавством не врегульовано порядок відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно ч. 6 статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи, що перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю (постанова Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 21-389а13), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосування до спірних правовідносин положень Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України, в редакції, чинній на час звільнення позивача зі служби).

Відповідно до пункту 4 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Згідно статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно ч. 1 статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 2 статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При звільненні відповідач не провів повного розрахунку з позивачем. За таких обставин позивач має право на виплату середнього заробітку за весь період затримки такого розрахунку у відповідності до приписів статті 117 КЗпП України.

Середній заробіток працівника згідно з частиною 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок № 100).

Згідно п. 5 Порядку № 100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є розрахована згідно з абзацом першим пункту 8 цього Порядку середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 1, 2 пункту 8 вказаного Порядку).

Позивача звільнено з військової служби у запас з 25 жовтня 2020 року, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення відповідачем здійснена лише 28.08.2021 року, строк затримки розрахунку складає - 306 днів.

Отже, повний розрахунок при звільненні проведений 28 серпня 2021 року. Період затримки складає 306 днів (25.10.2020 року по 28.08.2021 року).

Розмір середнього заробітку, який має бути сплачений позивачу за час затримки розрахунку з 25 жовтня 2020 року по 28 серпня 2021 року року складає 119523,60 грн. (390,60 х 306 к.д).

Загальний розмір сум, які підлягали виплаті позивачу при звільненні становить 137064,44 грн. Відтак, розмір несвоєчасно сплаченої суми складає 64,34% від загальної суми, що належала виплаті при звільненні (88191,11 грн./ 137064,44 грн. х100).

Таким чином, наявні підстави для застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у відповідності до статті 117 КЗпП України.

Суд при визначенні розміру відшкодування позивачу за час затримки розрахунку бере до уваги розмір несплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком позивача, а також те, що фінансування відповідача здійснюється з державного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 825/325/16.

Враховуючи встановлені обставини, принципи законності та справедливості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сплаті на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3000 грн., оскільки така сума є співмірною з урахуванням розміру суми компенсації та частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно з середнім заробітком у тому числі, й щодо періоду за який вона підлягає сплаті.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 1 грудня 2021 року у справі № 200/11382/21 за позовом ОСОБА_1 до Донецького зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 20 червня 2022 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко