Справа № 280/305/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
21 червня 2022 року Справа № 280/305/22

10.01.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі позивач або ГУ ДПС у Запорізькій області) до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ІМПЕКС (далі відповідач або ТОВ ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА ІМПЕКС), відповідно до якого просить суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків відповідача, застосованого на підставі рішення заступника начальника позивача від 28.10.2021.
Автоматизованою системою діловодства суду позов був розподілений для розгляду судді Лазаренку М.С.
Ухвалою суду від 17.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.
02.02.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач, крім іншого, також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань позивача на користь відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до вмотивованого розпорядження керівника апарату суду, 01.06.2022 був здійснений повторний автоматизований розподіл справи №280/305/22, справа розподілена для подальшого розгляду судді Киселю Р.В.
Ухвалою від 03.06.2022 справа прийнята до провадження суддею Киселем Р.В.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2022 у задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ІМПЕКС про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків відмовлено.

07.06.2022 засобами системи «Електронний суд» від відповідача до суду надійшла заява про стягнення судових витрат з позивача, відповідно до якої відповідач зазначає, що його судові витрати по даній справі становлять 8700,00 грн. та складаються з витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі.

Відповідно до ч. 7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В силу приписів ч. 3 ст. 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки справу вирішено в порядку письмового провадження, то і заява про ухвалення додаткового рішення вирішується в порядку письмового провадження.

Від відповідача заяв/клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (відмову у стягненні витрат на правову допомогу) до суду не надходило.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 частини 1 статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Вказана правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Разом із тим, чинне адміністративно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, суд дійшов висновку, що КАС України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15.12.2017 змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам (засадам) адміністративного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 10 частини 3 статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 3, 6, 7, 8, 9 КАС України в узагальненому вигляді, при вирішенні адміністративного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, враховує завдання адміністративного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Згідно з ч. 1 статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

На підтвердження підстав, факту понесення та розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи відповідач надав суду копії таких документів (том 1 а.с.228-250, том 2 а.с. 1-21):

1). Копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.02.2018;

2). Копію додатку до договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.02.2018;

3). Копію Акту надання правової допомоги №01/04 від 31.01.2022;

4). Копію платіжного доручення №3105 від 07.02.2022 на суму 8700,00 грн.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19.

Доказів, які б спростовували вищевказану обставину позивачем суду не надано.

Суд зазначає, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З наданого відповідачем акту надання правової допомоги №01/04 від 31.01.2022 вбачається, що його складено між Адвокатським об`єднанням «Ассирія» та відповідачем за договором про надання правової допомоги від 27.02.2018, послуги полягали у підготовці відзиву відповідача до суду по даній справі, вартість однієї години роботи визначена у розмірі 1450 грн., витрачено на складання відзиву 6 годин протягом 31.01.2022, відповідно вартість цієї послуги становить 8700 грн.

Пунктами 4.1, 4.2 договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.02.2018, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Ассирія» та відповідачем, визначено, що вартість послуг (гонорару) за цим договором визначається згідно з погодинними ставками, визначеними у додатку до цього договору. Оплата гонорару здійснюється клієнтом в національній валюті України (гривні). У випадку зміни офіційного курсу гривні по відношенню до долару США відбувається перерахування розміру гонорару згідно з еквівалентом, визначеним в додатку до цього договору.

Відповідно до додатку до зазначеного договору розмір погодинної ставки адвокатського об`єднання становить 1350 грн. за надання послуг особою, яка є спеціалістом у галузі права, але не є адвокатом, при цьому еквівалент погодинної ставки визначений у 50 доларів США.

Відповідно, 50 доларів США х 6 годин = 300 доларів США, що станом на дату складання акту надання правової допомоги №01/04 від 31.01.2022 приблизно становило 8700 грн.

Таким чином, вимога відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу є обґрунтованою та підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому є такою, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Подібне правозастосування викладене у додатковій постанові Верховного Суду від 18.08.2021 по справі №300/3178/20, постанові Верховного Суду від 01.07.2021 по справі №380/2508/20.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 143, 252, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ІМПЕКС про ухвалення додаткового рішення у справі №280/305/22 задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма ІМПЕКС (69013, м.Запоріжжя, вул. Донецьке шосе, буд. 4; ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8700,00 грн. (вісім тисяч сімсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове судове рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 21.06.2022.

Суддя Р.В. Кисіль