Справа № 160/4907/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2022 року Справа № 160/4907/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/4907/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
16.05.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові.
15.06.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення на відповідь на відзив, в яких було підтримано позицію, викладену в адміністративному позові.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2022 року здійснено заміну відповідача на правонаступника Дніпровську митницю.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до додаткової угоди №2 від 18.05.2021 року до контракту №2731-09 від 29.04.2020 року поставка товару здійснюється на умовах DAP у відповідності з «Інкотермс 2010» м.Кривий Ріг, вул.Рудна, 47, Україна.
Декларантом ТОВ «ІМЕКС КР» - уповноваженою особою ПРАТ «ІНГЗК», яка надає послуги з митного оформлення, з метою здійснення митного оформлення товару, одержаного ПРАТ «ІНГЗК», за основним методом визначення митної вартості (графа 43) подано Дніпропетровській митниці наступні електронні митні декларації: від 12.10.21 року №UA110080/2021/003705 та від 01.11.2021 року №UA110080/2021/003971.
У даних деклараціях зазначено, що товар, а саме: автошини позашляхові марки «МАХАМ» 33.00 R51**MS403E4TL у комплекті з ущільнюючим кільцем» у загальній кількості 12 шт.», товар надійшов на митну територію України за умовами зовнішньоекономічного контракту №2731-09 від 29.04.2020 року на підставі комерційних та товаросупровідних документів. Згідно графи 22 та 42 даних митних декларацій ціна товару складає 166200 дол. США.
ПРАТ «ІНГЗК» листами від 30.11.2021 №30/7668 та від 08.12.2021 №30/7849 додатково надав пояснення щодо вартості товару за ВМД від 12.10.2021 №UA110080/2021/003721 та від 01.11.2021 №UA110080/2021/003983 та наступні документи: виписки з банку, прибуткові ордери та експортний висновок ТПП №Е-99 від 18.10.2021 року.
Листами від 10.12.2021 №7.5-08-01-1/15/13/4203 та від 16.12.2021 №7.5-08-01- 1/15/13/4339 Дніпровською митницею повідомлено позивача, що у митниці відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішень про коригування митної вартості. Таким чином, рішення про коригування митної вартості №UA110080/2021/100076/1 від 12.10.2021 та №UA110080/2021/100080/1 від 01.11.2021 залишено чинними.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями та картками відмови в прийнятті митних декларацій, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд зазначає наступне.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Пунктом 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України визначено, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
За змістом ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України визначено документи, які підтверджують митну вартість товарів: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок - фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно зі ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено і таке інше.
Оцінюючи висновки відповідача про наявність розбіжностей у документах, наданих до митного оформлення, що стали підставою для витребування додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості, суд виходить з такого.
Щодо не надання документів, що містять відомості про вартість транспортування партії товару, що оцінюється, слід зазначити таке.
Поставка товару відбувалась на підставі зовнішньоекономічного контракту від 29.04.2020 №2731-09 укладеного між ПРАТ «ІНГЗК» та компанією «PROFORP COMMERCE LIMITED», (Нікосія, Кіпр).
Відповідно до п.12.1 контракту зміни та доповнення до даного контракту дійсні, якщо вони укладені в письмовій формі та підписані уповноваженими особами.
Відповідно до п.12.3 після підписання даного контракту всі попередні домовленості та переписка між Сторонами, яка стосується даного контракту, вважаються такими, що втратили силу. 09.03.2021 складено додаток №4 до контракту, відповідно до якого визначена кількість та ціна товару. Так, ціна товару складає 13 850 USD за 1 штуку, кількість товару 160 шт., поставка буде здійснюватися згідно з графіком по частинам. 18.05.2021 укладено додаткову угоду №2 до контракту відповідно до якої змінено умови поставки. Дана додаткова угода є невід`ємною частиною контракту. Поставка товару здійснюється залізничним транспортом на умовах DAP склад покупця у відповідності з «Інкотермс 2010» м. Кривий Ріг, вул. Рудна,47, Україна).
Інкотермс- 2010 (Incoterms-2010) - офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, полегшують ведення міжнародної торгівлі. Посилання на Інкотермс - 2010 в договорі купівлі-продажу чітко визначає відповідні обов`язки сторін та зменшує ризик юридичних ускладнень. Відповідно термінам Інкотермс 2010 - DAP Delivered at Place (поставка до пункту призначення) передбачають, що поставка здійснюється будь яким видом транспорту, товар надається покупцю готовим для розвантаження. Продавець здійснює поставку коли товар наданий в розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовому для розвантаження у узгодженому місці призначення. Продавець несе всі ризики пов`язані з доставкою товару до моменту його поставки до місця призначення.
DAP вимагає від продавця виконання митних формальностей для вивезення. Наявність формальних розбіжностей та недоліків у оформленні документів, що стосуються транспортування товарів, не можуть бути підставою запитування додаткових документів та коригування митної вартості, оскільки вони не вплинули на визначення їх митної вартості виходячи з того, що поставка товару здійснювалась на умовах DAP. Отже, повна вартість доставки товару на митну територію України була включена у заздалегідь визначену вартість товару за контрактом і здійснювалась постачальником, а тому деталі організації та вартості його транспортування не впливали на визначення митної вартості товару за основним методом.
Відтак, додаткові витрати на транспортування товару ПРАТ «ІНГЗК" не понесло.
З аналізу встановлених обставин вбачається, що декларант подав усі документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається відповідач не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Крім того, відповідачем належним чином не обґрунтовано та не доведено наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України для витребування додаткових документів у позивача.
Отже, висновок відповідача про те, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності, суд вважає таким, що не відповідає дійсності та спростовуються вище наведеним.
З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позивач надав відповідачу необхідні документи, за результатами розгляду яких можливе проведення обчислення заявленого рівня митної вартості; зауваження митниці повністю спростовані доводами позивача та долученими до матеріалів справи доказами; надані до митного оформлення декларантом документи містять усі відомості, що підтверджують складові митної вартості та не містять розбіжностей.
Водночас, відповідачем до суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Таким чином, оскаржувані рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА110080/2021/100076/1 від 12.10.2021 та №UА110080/2021/100080/1 від 01.11.2021 є протиправними та підлягають скасуванню.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UА110080/2021/100076/1 від 12.10.2021 року та №UА110080/2021/100080/1 від 01.11.2021 року.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат судові витрати з оплати судового збору у розмірі 7 443, 00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська