Справа № 640/32408/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Глущенко Я.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- зобов`язати Державну казначейську службу України, юридична адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6, , здійснити виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2017 року у справі № 927/258/17; наказу Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 року у справі № 927/883/16 шляхом перерахування заборгованості на користь стягувача - ФОП ОСОБА_1 , код НОМЕР_1 , Кропивницьке ГРУ, МФО НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року суд вийшов за межі позовних вимог та частково задовольнив адміністративний позов:

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2017 у справі № 927/258/17 та наказу Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 у справі № 927/883/16 у визначений статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» строк;

- зобов`язано Державну казначейську службу України виконати наказ Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2017 року у справі № 927/258/17 та наказ Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 року у справі № 927/883/16;

- в решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Державна казначейська служби України звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

30 травня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 18189, від позивача до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого ОСОБА_2 повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що обставина відсутності у відповідача бюджетних коштів за бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства не може слугувати підставою для невиконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що

Головним територіальним управлінням юстиції у Чернігівській області було надіслано Казначейству виконавчі документи про стягнення з ДП «ДГ «Івківці» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла НААН України на користь ОСОБА_3 (стягувач замінений на підставі ухвали Господарського суду Чернігівської області від 13.06.2019 року): наказ Господарського суду Чернігівської області від 24.04.2017 року у справі № 927/258/17 листом від 26.11.2018 № 14061 (одержано 30.11.2018 вх. № 8-14940); наказ Господарського суду Чернігівської області від 08.11.2016 року у справі № 927/883/16 листом від 26.11.2018 № 14077, зазначені виконавчі документи надійшли та зареєстровані в органах Казначейства 30.11.2019 року, з цієї дати взяті на облік до виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - КПКВК 3504040), втім, станом на дату розгляду справи накази Господарського суду Чернігівської області залишаються невиконаними, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, розглядаючи даний спір по суті, суд першої інстанції не врахував такого.

Відповідно до частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Колегія суддів звертає увагу, що фактично, даний спір виник у зв`язку із неналежним виконанням Державною казначейською службою України наказів Господарського суду Чернігівської області у справах № 927/258/17 та 927/883/16.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів уважає, що обраний позивачем спосіб захисту, не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судового рішення в іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а, від 06 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду висловлені в постанові від 22.08.2019 року у справі №522/10140/17, відповідно до яких вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Як уже було підкреслено вище, зі змісту предмету спору у цій справі вбачається, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення.

Колегія суддів також акцентує увагу, що відповідачем фактично невиконано рішення Господарського суду Чернігівської області.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку розділу VI Господарського процесуального кодексу України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», а не пред`являти новий адміністративний позов.

Ураховуючи наведене, колегія суддів встановила, що даний спір не являється публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в справі закривається, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, оскільки спірні правовідносини стосуються невиконання рішення господарського суду, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а провадження - закриттю, що помилково було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної казначейської служби України підлягає частковому задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року - скасуванню, провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 238, 239, 311, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 листопада 2021 року - скасувати.

Провадження у справі № 640/32408/20 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

Я.Б.Глущенко

Повний текст рішення складений 21 червня 2022 року.