Справа № 160/19669/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 червня 2022 року м. Дніпросправа № 160/19669/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання: Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року (головуючий суддя Олійник В.М.) у справі №160/19669/21 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування наказу, -

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) щодо складання за результатами дисциплінарного провадження, здійсненого на підставі Наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 29.04.2021 року №1588-к «Про дисциплінарне провадження у відношенні ОСОБА_2 », подання дисциплінарної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) з розгляду дисциплінарної справи для здійснення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_2 від 14.06.2021 року;

визнати протиправним та скасувати Наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 25.06.2021 року №2389-к «Про закриття дисциплінарного провадження».

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідачем видано Наказ від 29.04.2021 року №1588-к «Про дисциплінарне провадження у відношенні ОСОБА_2 » та порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_2 - заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку. За наслідками дисциплінарного провадження складено подання дисциплінарної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з розгляду дисциплінарної справи для здійснення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) ОСОБА_2 від 14.06.2021 року. За наслідками

дисциплінарного провадження, яке порушено відносно ОСОБА_2 , відповідачем видано Наказ від 25.06.2021 року №2389-к «Про закриття дисциплінарного провадження». Вказаний наказ видано у зв`язку із закінченням строків притягнення до дисциплінарної відповідальності. Натомість, у вказаному наказі зроблено висновок про наявність вини та відповідальність ОСОБА_1 , як керівника органу ДВС. Не погоджуюсь з висновками, викладеними в наказі, позивач звернувся до суду із позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано Наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 25.06.2021 року №2389-к "Про закриття дисциплінарного провадження" в частині, яка стосується визначення вини та відповідальності ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивовано тим, що дисциплінарне провадження було порушено та здійснювалося відносно державного виконавця ОСОБА_2 , але в оскаржуваному наказі висновок про наявність вини зроблено не лише відносно державного службовця, стосовно якого здійснювалось дисциплінарне провадження, а й відносно ОСОБА_1 , як керівника органу ДВС. За висновками суду першої інстанції відсутність порушеного дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_1 свідчить про неправомірність висновків відповідача щодо наявності в його діях складу дисциплінарного правопорушення, оскільки фактично дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 не здійснювалося.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач фактично посилається на обставини, що встановлені під час здійснення дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_2 та під час якого встановлено наявність вини державного виконавця ОСОБА_2 у скоєнні дисциплінарного проступку. Відповідач зазначає, що допущенні державним виконавцем ОСОБА_2 порушення закону стали наслідок бездіяльності керівника органу ДВС позивача у справі, який безпосередньо здійснює керівництво органом ДВС. Оскільки допущена позивачем бездіяльність призвела до порушень державним виконавцем вимог закону, то в наказі про закриття дисциплінарного провадження правомірно зроблено висновки про наявність вини та відповідальність позивача, як керівника органу ДВС. З цих підстав відповідач просить апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до доручення Державного Секретаря Міністерства юстиції України від 26.04.2021 №160/1.3/48-21, Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розглянуло листи Державної казначейської служби України від 26.03.2021 №5-22-06/6483, від 20.04.2021 №5-06-06/8316 та у встановленому законодавством порядку вирішило питання щодо здійснення дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців, внаслідок протиправних дій та/або бездіяльності яких заподіяно збитки державному бюджету.

Відповідно до наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 29.04.2021 №1588-к «Про дисциплінарне провадження у відношенні ОСОБА_3 » порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_2 , заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з метою визнання ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку.

Дисциплінарною комісією Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було розглянуто дисциплінарну справу у відношенні ОСОБА_2 та згідно п.34 «Порядку здійснення дисциплінарного провадження» за результатами розгляду дисциплінарної справи складено подання дисциплінарної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 14.06.2021 для здійснення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_2 .

У поданні дисциплінарної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.06.2021 зазначено, що підставою для порушення дисциплінарного провадження стало подання заступника начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Більчука О.А. від 29.04.2021, поданого за результатами розгляду листа Державної казначейської служби України від 20.04.2021 №5-06-06/8316 «Щодо вжиття заходів» з додатком до нього та надісланого дорученням Державного Секретаря Міністерства юстиції України від 26.04.2021 №160/1.3/48-21, щодо здійснення казначейством протягом першого кварталу 2021 року безспірного списання коштів державного бюджету за рішеннями судів про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, посадових і службових осіб, відповідно до підпункту 2 пункту 9 Бюджетного кодексу України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845.

Так, у ході розгляду вищезазначеного листа Державної казначейської служби України, встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 у справі №205/2460/16-ц, визнано недійсними електронні торги від 22 грудня 2014 року з реалізації домоволодіння АДРЕСА_1 , проведені між Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та покупцем ОСОБА_4 . Стягнуто з Держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 241395,00 грн.; індекс інфляції за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 139526,32 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

З метою виявлення причин та умов, що призвели до безспірного списання коштів державного бюджету на підставі судового рішення на користь ОСОБА_4 в загальному розмірі 385921,32 грн., дослідивши рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.09.2017 у справі №205/2460/16-ц, постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019, встановлено, що підставою для винесення негативного судового рішення по справі стало невиконання державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Єремєєвою О.О. вимог ч.4 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999, що діяла на момент виникнення правовідносин), а саме, з вини державного виконавця Єремєєвої О.О. не було накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_5 та під час проведення електронних торгів ОСОБА_4 фактично було придбане майно, яке не належало боржнику. Таким чином, за таких обставин державним виконавцем порушено встановлену законодавством процедуру та порядок проведення торгів щодо реалізації майна боржника.

У поданні дисциплінарної комісії Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 14.06.2021 року зазначено наступні висновки:

Враховуючи вищенаведене, можливо дійти висновку, що шкода, заподіяна внаслідок виплати державою згідно з рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська в 14.09.2017 у справі №205/2460/16-ц, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 спричинена внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків державними службовцями Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, а саме:

- старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Єремєєвою Оленою Олександрівно»;

- начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Никитюком Ігорем Петровичем.

Проаналізувавши всі обставини справи, які досліджувалися, можна дійти до висновку, що формою вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у безспірному списанні з Державного бюджету коштів у сумі 385921,32 грн. на користь ОСОБА_4 за рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.09.2017 справі №205/2460/16-ц є непрямий умисел.

Даний висновок аргументовано наступним.

Непрямий умисел - це умисел, при якому особа усвідомлювала неправомірність свого діяння (бездіяльності) або рішення, передбачала, що негативні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин проступку (дії/бездіяльності) або незаконного рішення, а й певне розуміння його негативних наслідків.

Фактичні обставини дисциплінарної справи свідчать про те, що ОСОБА_2 будучи досвідченою особою, системно (неодноразово) не виносила постанови про накладання арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_5 , незважаючи на вимоги статей 33,57,63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме 15.03.2013, 01.04.2013, 17.05.2013, 11.06.2013, 08.07.2013, 12.08.2013.

ОСОБА_1 будучи досвідченою посадовою особою, системно (неодноразово) не забезпечив правильності та повноти підготовлених документів для проведення реалізації майна саме: 15.07.2013 та 05.06.2014.

На підставі вищевикладеного, Дисциплінарна комісія дійшла до висновку, що дії старшого державного виконавця Єремєєвої О.О. та начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Никитюка І.П. є неправомірними, оскільки останніми було порушено встановлену законодавством процедуру та порядок проведення торгів щодо реалізації майна боржника, є наявним причинно-наслідковий зв`язок між діями і настанням моральної та матеріальної шкоди в загальному розмірі 385921,32 грн. та визначено ступінь вини державного службовця ОСОБА_2 у розмірі 50% та державного службовця ОСОБА_1 у розмірі 50%.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на результати розгляду дисциплінарної справи, а саме, встановлення в діях державного службовця дисциплінарного проступку, але відсутності підстави для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідно до рішення прийнятого на засіданні 07.06.2021, Дисциплінарна комісія пропонує вирішити питання по закриття дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_2 у зв`язку із закінченням строку застосування дисциплінарного стягнення, передбачених частиною першою статті 71 Закону України «Про державну службу».

Разом з тим, враховуючи лист Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 31.05.2021 за вих.№804, про те що постанова про звільнення майна з-під арешту від 22.07.2013 року в рамках виконавчого провадження за №36043421 не виносилась, факт державної реєстрації 31.07.2013 року припинення обтяження на все нерухоме майно ОСОБА_5 №24495, та з урахуванням положення пункту 4 статті 77 Закон України «Про державну службу» у разі виявлення за результатами дисциплінарного провадження ознак злочину, адміністративного правопорушення, Дисциплінарна комісія пропонує розглянути питання щодо направлення відповідної заяви та копію матеріалів дисциплінарної справи до відповідного правоохоронного органу.

На підставі подання дисциплінарної комісії від 14.06.2021 року відповідачем видано Наказ від 25.06.2021 року №2389-к «Про закриття дисциплінарного провадження».

У вказаному наказі викладено наступні висновки, а саме:

При вирішення питання про відповідальність державного службовця за заподіяну ним шкоду, слід враховувати форму вини службовця, оскільки останній несе матеріальну відповідальність тільки за умисно (прямий та непрямий умисел) заподіяну шкоду.

Крім цього причинний зв`язок між протиправним діянням та заподіяною шкодою є обов`язковою умовою настання деліктної відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок, як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Винна особа відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відповідно до частина третьої статті 81 Закону України «Про державну службу» у разі спільного заподіяння шкоди кількома державними службовцями кожен із них несе відповідальність у розмірі, пропорційному ступеню вини.

Враховуючи вищенаведене, можливо дійти висновку, що шкода, заподіяна внаслідок виплати державою згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 у справі №205/2460/16-ц, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 спричинена внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків державними службовцями Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, а саме:

- старшим державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Єремєєвою Оленою Олександрівною;

- начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Никитюком Ігорем Петровичем.

Проаналізувавши всі обставини справи, які досліджувалися, можна дійти до висновку, що формою вини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у безспірному списанні з Державного бюджету коштів у сумі 385921,32 грн. на користь ОСОБА_4 за рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.09.2017 у справі №205/2460/16-ц є непрямий умисел.

Непрямий умисел - це умисел, при якому особа усвідомлювала неправомірність свого діяння (бездіяльності) або рішення, передбачала його негативні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин проступку (дії/бездіяльності або незаконного рішення), а й певне розуміння його негативних наслідків.

Фактичні обставини дисциплінарної справи свідчать про те, що ОСОБА_2 будучи досвідченою особою, системно (неодноразово) не виносила постанови про накладання арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_5 , незважаючи на вимоги статей 33,57,63 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: 15.03.2013, 01.04.2013, 17.05.2013, 11.06.2013, 08.07.2013, 12.08.2013.

ОСОБА_1 будучи досвідченою посадовою особою, системно (неодноразово) не забезпечив правильності та повноти підготовлених документів для проведення реалізації майна, а саме: 15.07.2013 та 05.06.2014.

На підставі вищевикладеного, Дисциплінарна комісія дійшла до висновку, що дії старшого державного виконавця Єремєєвої О.О. та начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Никитюка І.П. є неправомірними, оскільки останніми було порушено встановлену законодавством процедуру та порядок проведення торгів щодо реалізації майна боржника, є наявним причинно-наслідковий зв`язок між діями та настанням моральної та матеріальної шкоди в загальному розмірі 385921,32 грн. та визначена ступінь вини державного службовця ОСОБА_2 у розмірі 50% та державного службовця ОСОБА_1 у розмірі 50%.

Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що з моменту вчинення дисциплінарного проступку минув один рік, керуючись частиною десятою статті 69, частиною п`ятою статті 74, частиною першою статті 77 Закону України «Про державну службу» вирішено закрити дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_6 , заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у зв`язку із закінченням строків застосування дисциплінарного стягнення».

Не погодившись з висновками, які зроблені під час дисциплінарного провадження щодо наявності в його діях вини, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем, оскаржено в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, в частині задоволених позовних вимог.

Як зазначено вище, частково задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що оскільки відносно позивача не було порушено та не здійснювалося дисциплінарне провадження, то у відповідача були відсутні підстави роботи висновки про наявність вини позивача у заподіяні шкоди поряд із виною особи, відносно якої таке дисциплінарне провадження здійснювалось.

Погоджуючись з вказаними висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

У спірному випадку позивач оскаржує наказ від 25.06.2021 року №2389-к «Про закриття дисциплінарного провадження» оскільки вказаним наказом визначено як його вину так і ступень його вини в заподіянні матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 385921,32грн. під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

У свою чергу, ч.1 ст.81 Закону України «Про державну службу» передбачено, що державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Таким чином, оскаржуваний позивачем наказ безпосередньо стосується його законних інтересів, оскільки цим наказом визначено вину та ступень вини позивача в заподіянні шкоди, що є підставою для відшкодування такої шкоди позивачем.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не погоджується з аргументами відповідача про те, що наказ «Про закриття дисциплінарного провадження» не порушує права та законні інтереси позивача.

Щодо порядку визначення вини позивача в заподіянні шкоди.

Як передбачено ч.1 ст.81 Закону України «Про державну службу» підставою для відшкодування шкоди є неналежне виконання державним службовцем своїх посадових обов`язків.

Тобто, з метою встановлення вини державного службовця в заподіянні шкоди, ступеня такої вини, визначальним є встановлення фактів неналежного виконання державним службовцем посадових обов`язків.

У свою чергу, неналежне виконання посадових обов`язків є дисциплінарним проступком виходячи з приписів п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».

Для встановлення наявності чи відсутності в діях/бездіяльності державного службовця дисциплінарного проступку, визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, призначається дисциплінарне провадження, що передбачено Главою 2 «Засади дисциплінарної відповідальності» Закону України «Про державну службу».

Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджено постановою КМУ №1039 від 04.12.2019.

Як Закон України «Про державну службу» так і Порядок №1039 визначає те, що у межах дисциплінарного провадження особа має право надати свої пояснення щодо предмету дисциплінарного провадження, оскільки це є гарантією дотримання права на захист особи, яка притягається до дисциплінарної відповідальності.

В межах дисциплінарного провадження державний службовець має і інші права, як гарантія об`єктивного та неупередженого розгляду відносного нього справи, зокрема, право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи, право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Лише в межах дисциплінарного провадження Дисциплінарні комісії можуть зробити висновок про наявність вини державного службовця, ступеня такої вини з урахуванням тяжкості вчиненого проступку, обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, тощо.

У спірному випадку встановлено, що дисциплінарне провадження було порушено та проводилось відносно державного виконавця ОСОБА_2 , натомість, висновки про вину та ступень вини Дисциплінарною комісією зроблено не лише відносно особи щодо якої проводилось дисциплінарне провадження, а й відносно позивача.

Обгрунтовуючи свою позицію, відповідач вказує на те, що під час дисциплінарного провадження відносно ОСОБА_2 було встановлено вину в заподіянні шкоди і ОСОБА_1 , що і було відображено у висновках та поданні Дисциплінарної комісії, при цьому, ані Законом України «Про державну службу», ані Порядком №1039 не передбачено того, що у випадку встановлення вини в діях іншої особи, необхідно призначати та проводити інше дисциплінарне провадження.

З такими аргументами відповідача суд апеляційної інстанції вважає за можливе погодитися оскільки, дійсно, такої процедури Законом та Порядком не передбачено.

В той же час, відповідач не мав перешкод, встановлюючи вину позивача, принаймні витребувати від останнього пояснення щодо тих обставин, які на думку відповідача свідчили про вину саме позивача в заподіянні шкоди.

Таких пояснень від позивача витребувано не було, на адресу позивача, як керівника органу ДВС, надходив лише запит «Про дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_2 » від 30.04.2021, в якому пропонувалося надати відомості щодо характеристики державного службовця ОСОБА_2 ; пояснення стосовно обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; копії документів; пояснення інших осіб, яки відомі обставини, що стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Саме з приводу такого запиту позивачем і було надано пояснення, але ці пояснення, як і сам запит, не стосувались обставин щодо вини позивача в заподіянні шкоди.

За таких обставин, оскаржуваний наказ, в частині висновків щодо наявності вини позивача в заподіянні шкоди, не можливо визнати обґрунтованим, тобто таким, що прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржуваний наказ, в частині висновків щодо наявності вини позивача в заподіянні шкоди, не відповідає критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які визначені ч.2 ст.2 КАС України, оскільки позивач фактично був позбавлений права на участь у процесі прийняття рішення, а саме рішення відповідача прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасуванні наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 25.06.2021 року №2389-к "Про закриття дисциплінарного провадження" в частині, яка стосується визначення вини та відповідальності ОСОБА_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі №160/19669/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини проголошено 16.06.2022

Повне судове рішення складено 17.06.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк