Справа № 380/4887/22
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4887/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 ), в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.06.2021 №0-1323 (форма «Ф») Головного управління ДПС у Львівській області в частині на суму 19100,18грн., яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Под. на нерух. майно, відмінне від зем. ділянки, сплач, фізособами, які є власн. обєктів нежитл. нерух. 18010300» за податковий період - 2020 рік;

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення від 08.06.2021 №0-1323 (форма «Ф») Головного управління ДПС у Львівській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Под. на нерух. майно, відмінне від зем. ділянки, сплач, фізособами. які є власн. обєктів нежитл. нерух. 18010300» за податковий період - 2020рік, загальна сума податкового зобов`язання 160439,52 грн.;

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення від 08.06.2021 №0-1323 (форма «Ф») Головного управління ДПС у Львівській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Под. на нерух. майно, відмінне від зем. ділянки, сплач, фізособами. які є власн. обєктів нежитл. нерух. 18010300» за податковий період - 2020рік, загальна сума податкового зобов`язання 21391,65 грн.;

-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення від 08.06.2021 №0-1323 (форма «Ф») Головного управління ДПС у Львівській області, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Под. на нерух. майно, відмінне від зем. ділянки, сплач, фізособами. які є власн. обєктів нежитл. нерух. 18010300» за податковий період - 2020рік, загальна сума податкового зобов`язання 12880,01грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення щодо визначення позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, прийнято контролюючим органом всупереч вимог діючого законодавства, оскільки при прийняті податкових повідомлень - рішень податковим органом застосовано ставки податку вищі, ніж ті, що затверджені органом місцевого самоврядування. Також вказує на те, що податковим органом протиправно прийнято податкові повідомлення - рішення, які у повній мірі дублюють попередньо прийняті рішення (той же номер, та ж дата, однакові дані рішення, крім розміру суми донарахованого зобов`язання). Водночас позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не містять будь-якого посилання на відповідне рішення органу місцевого самоврядування, яким було б встановлено ставки нарахованого податку, що дозволяє обґрунтовано сумніватися у правильності проведеного розрахунку. При цьому, сам розрахунок до податкових повідомлень - рішень не додавався, що в сукупності з відсутністю ідентифікації об`єктів нерухомості, унеможливлює перевірку правильності нарахування платежів. Також позивач вказує на те, що нерухоме майно, на яке відповідачем нараховано податкові зобов`язання, не є об`єктом оподаткування, так як не експлуатується у зв`язку з аварійним станом та потребує капітального ремонту. Вказані обставини позивач вважає підставами для скасування протиправних податкових повідомлень - рішень, оскільки ним порушені права позивача, який має нести збитки у вигляді сплати судового збору за звернення до суду з цим адміністративним позовом за своїм захистом. Просив суд задоволити адміністративний позов повністю.

Ухвалою суду від 09.03.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний термін для усунення недоліків. На виконання вимог ухвали про залишення без руху позивач усунув недоліки.

Ухвалою від 04.04.2022 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

06.05.2022 на виконання ухвали суду представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив. Вказав, що відповідно до даних інформаційних систем, які знаходяться у розпорядженні Головного управління ДПС у Львівській' області за позивачем, як за власником, у 2020 році обліковувались об`єкти нежитлової нерухомості, зокрема: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 862,7кв.м.; нежитлове приміщення №№ 36-40, 40а, 41-50 за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 494,1кв.м.; нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 297,5кв.м.; будівля та споруда майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3705,8кв.м. ГУ ДПС у Львівській області проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020рік та винесено до позивача ППР від 08.06.2021 №0-1323 на суму 46687,35 грн. (на площу 862,7кв.м.), №0-1323 на суму 160439,52грн. (на площу 3705,80кв.м.), № 0911539- 2408-1323 на суму 21391,65грн. (на площу 494,10кв.м.), №0-1323 на суму 12880,01 грн. (на площу 297,50 кв.м.) у відповідності до вимог ст. 266 Податкового кодексу України. Крім того, представник відповідача зазначив, що Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» доповнено пунктом 525 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, яким встановлено, що об`єкти нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу в період з 1 березня по 31 березня 2020року. Водночас, відповідно до даних Державного реєстру речових прав, право власності на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 862,7 кв.м. припинено 10.07.2020. Також, у власності позивача зазначений об`єкт до 10.07.2020 знаходився із визначеною часткою 1/2. Інформація щодо зміни технічних характеристик інших об`єктів нерухомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення вважає правомірними.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив у встановлений судом строк.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні сторони у справі не звертались.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №90131613 від 21.06.2017 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - будівлі та споруди майнового комплексу загальною площею 3705,8кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 . Складовими частинами об`єкта нерухомого майна є: прохідна А-1 загальною площею 20,9 кв.м.; холодильник В-1 загальною площею 1228 кв.м.; зарядно-акумуляторна Г.1 загальною площею 55 кв.м.: приміщення головного корпусу З-2 загальною площею 2095,7 кв.м.; градильні басейни Л-1 М-1 загальною площею 274 кв.м.; конденсаторна К-1 загальною площею 32,2 кв.м.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90134237 від 21.06.2017 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення загальною площею 297,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90133267 від 21.06.2017 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна: нежитлові приміщення №№ 36-40, 40а, 41-50 загальною площею 494,10кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183368111 від 03.10.2019 ОСОБА_1 на праві власності (спільна часткова - Ѕ частки) належить об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення кафе-бару загальною площею 862,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

08.06.2021 Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 08.06.2021, а саме: №0-1323 на суму 46687,35 грн. (на площу 862,7кв.м.), №0-1323 на суму 160439,52грн. (на площу 3705,80кв.м.), №0-1323 на суму 21391,65грн. (на площу 494,10кв.м.) та №0-1323 (форми «Ф») на суму 12880,01грн. (на площу 297,50 кв.м.), щодо ОСОБА_1 .

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 № 0-1323 (форми «Ф») ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300»» за податковий період - 2020рік, загальна сума податкового зобов`язання 46687,35грн. (за приміщення кафе-бару пл.862,7 кв.м.).

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 (форми «Ф») ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300»» за податковий період - 2020рік, загальна сума податкового зобов`язання 160439,52грн. (за будівлі та споруди майнового комплексу площею 3705,8 кв.м.).

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 (форми «Ф») ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за податковий період - 2020рік, загальна сума податкового зобов`язання 21391,65грн. (за нежитлове приміщення площею 494,10кв.м.).

Відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 (форми «Ф») ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за податковий період - 2020рік, загальна сума податкового зобов`язання 12880,01грн. (за нежитлові приміщення площею 297,5 кв.м.).

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

21.07.2021 позивач подав до Державної податкової служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги позивача Державною фіскальною службою України 07.12.2021 прийнято рішення №11145/М/99-00-06-01-0409 про задоволення скарги частково.

Державною податковою службою України скасовано ППР ГУ ДПС у Львівській області від 08.06.2021 № 0-1323 в частині визначення податку на нерухоме майно у розмірі 27587,17грн., а в іншій частині зазначене ППР та ППР № 0-1323, № 0-1323, № 0-1323 залишено без змін.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п.1.1 ст. 1 Податкового Кодексу України, далі ПК України).

До місцевих податків належать: податок на майно (підпункт 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України).

Згідно пункту 22.1 статті 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Суд зазначає, 01.01.2015 набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким викладено в новій редакції ст.266 Податкового кодексу України «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю. Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп. а) підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

За правилами підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (підпункт 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України).

Відповідно до пункту 12.3. статті 12 ПК України (в редакції досліджуваного періоду) сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 12.3.1 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (підпункт12.3.2пункту12.3статті 12 ПК України).

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 ст.266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування.

12.07.2018 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 3703 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік».

Ухвалою Львівської міської ради за №5167 від 20.06.2019 «Про продовження на 2020рік дії ухвал міської ради щодо встановлення ставок деяких місцевих податків та зборів» продовжено на 2020рік дію ухвали міської ради від 12.07.2018 №3703 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік».

Додатком № 1 до зазначеної ухвали Львівської міської ради на 2020рік на території м. Львова встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в залежності від класифікації будівель за їх функціональним призначенням, зони розміщення такого об`єкта та власника (фізична/юридична особа).

У примітці до вказаного додатку зазначено, що класифікація будівель та споруд, код найменування зазначаються відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту від 17.08.2000 № 507.

При цьому, віднесення нерухомого майна до того чи іншого класу впливає на визначення ставки податку та, відповідно, розміру податкового зобов`язання платника податку.

Ні ухвала Львівської міської ради за №5167 від 20.06.2019 «Про продовження на 2020рік дії ухвал міської ради щодо встановлення ставок деяких місцевих податків та зборів», ні Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не встановлюють єдиної загальної ставки податків для об`єктів нерухомого майна та не встановлюють ставки податків на нерухоме майно, яке за функціональним призначенням не належить до жодної з категорій, або яке неможливо віднести до однієї з категорій.

Відповідачем при визначенні розміру податку на нерухоме майно застосовано єдину загальну ставку для об`єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: м.Львів, пл..Кн. Ярослава Осмомисла, 3а та на вул.Опришківська, 5 залежно від зони розміщення об`єкта нерухомості без врахування функціонального призначення будівель.

Крім того, не вказано до якого класу будівель віднесено будівлі позивача для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а отже не доведено правильність застосування відповідних ставок у податкових повідомленнях-рішеннях.

У додатку № 2 до ухвали Львівської міської ради від 12.07.2018 № 3703 «Перелік пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до підпункту 266.4.2 підпункту 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки» встановлено пільгу для об`єктів нерухомості, які перебувають у стані реконструкції, модернізації та капітального ремонту, що підтверджується відповідною дозвільною документацією - у розмірі 100 відсотків (п.13).

Згідно з п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п. 8 переліку пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до пп.266.4.2 п.266.4 ст.266 ПК України, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлених додатком № 2 до ухвали міської ради від 12.07.2018 № 3703 розмір пільги (відсотків суми податкового зобов`язання за рік) - 100 - поширюється на об`єкти нерухомості, які перебувають у стані реконструкції, модернізації та капітального ремонту, що підтверджується відповідною дозвільною документацією.

У відповідності до п.1, п.2, п.3, п. 4 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406:

-роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них. виконання яких не передбачає втручання в огороджу вальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування-щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1);

-роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції;

-технічне переоснащення згідно з державними будівельними нормами внутрішніх систем опалення, вентиляції, водопостачання, водовідведення, газопостачання (включаючи спеціальне), силових та слабкострумових систем, які забезпечують функціонування будівель і споруд: обладнання (переобладнання) будівель і споруд приладами для ведення відокремленого обліку енергоносіїв, гарячої і холодної води;

-заміна існуючих заповнень віконних, балконних та дверних блоків.

Позивач долучив до матеріалів справи Висновок за № 03/20 від 18.09.2020 судового експерта ОСОБА_2 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за листом позивача та згідно договору № 03/20 від 17.03.2020, укладеного між судовим експертом ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно до якого об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , за загальною площею 292,70м2 не придатний до експлуатації.

На об`єкті нерухомого майна: нежитловому приміщенні кафе-бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 292,70м2 наявно лише 38,5 % необхідних конструктивних елементів та видів робіт. 61,5% необхідних конструктивних елементів та видів робіт на об`єкті відсутні, що фізично унеможливлює та робить непридатним для експлуатації об`єкт нерухомого майна: нежитлове приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . загальною площею 292,70м2.

Для придатності до експлуатації об`єкту нерухомого майна: нежитлового приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . загальною площею 292,70м2 необхідно відновити (влаштувати) 61,5% необхідних конструктивних елементів будівлі та видів робіт таких як: покрівлю, покриття підлог, двері зовнішні та внутрішні, вікна, внутрішнє оздоблення, внутрішні інженерні мережі електропостачання, водопостачання, водовідведення, влаштування системи опалення, слабострумні мережі, тощо.

Технічний стан наявних залишкових конструктивних елементів (наявних конструктивних елементів у кількості 38,5%) об`єкта нерухомого майна: нежитлового приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: м. Львів, пл. Осмомисла Князя. За. загальною площею 292,70м2 таких як: фундаментів, стін, перегородок, перекритая, підлоги, оздоблення являється добрим. (Пошкоджень і деформацій немає. Є окремі несправності, що не впливають на експлуатацію елемента і усуваються під час ремонту).

Відсутність 61,5% необхідних конструктивних елементів об`єкту нерухомого майна: нежитлового приміщення кафе-бару, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 292,70м2 шляхом розрахунку загального технічного етану необхідних 100% конструктивних елементів з врахуванням наявних 38,5% елементів призводить до вираження розміру фізичного зносу у кількості 63,15%. що відповідає технічному стану - ветхий (Стан несучих конструктивних елементів аварійний, а не несучих - дуже ветхий. Обмежене виконання елементами будинку своїх функцій).

Також позивач долучив до матеріалів справи Висновок за №03А/20 від 27.11.2020 судового експерта ОСОБА_2 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за листом позивача та згідно договору № 03/20 від 17.03.2020, укладеного між судовим експертом ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З вказаного висновку вбачається, що непридатними до експлуатації являються будівлі прохідної літ. «А-1» загальною площею 20,90м2, приміщення другого поверху, що розташоване над приміщенням під літ. « 22-23» та приміщення під літ « 24». площею 8,30м2 будівлі холодильника літ. «В-1». приміщеннях підпідвального поверху під літ. «ХХШ-ХХХІ» площею 52,20м2 та приміщенням під літ. « 19-25» площею 51,10м2 головного корпусу літ. « 3-2»., градильні басейни літ. «Л-1, М-1», будівля конденсаторної літ. «К-1», що входять до майнового комплексу, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 3705,80м2.

Категорія технічного стану будівлі прохідної літ. «А-1» загальною площею 20,90м2 на АДРЕСА_3 « 4» аварійний.

Приміщення другого поверху, що розташоване над приміщенням під літ. « 22-23» та приміщення під літ « 24». площею 8,30м2 будівлі холодильника літ. «В-1» не придадні до експлуатації у зв`язку із замоканням внаслідок залиття, що відбувається через протікання конструкції покриття - даху. Для приведення приміщення у придатний до експлуатації стан необхідно виконати ремонт покрівлі та ремонт внутрішнього опорядження приміщень.

Стан приміщень півпідвального поверху під літ. «ХХШ-ХХХІ» площею 52,20м2 та у приміщенням під літ. « 19-25» площею 51,10м2 головного корпусу літ. « 3-2» загальною площею 2095,70м2 унеможливлює експлуатацію даних приміщень без виконання ремонтно-будівельних робіт по демонтажу старого та влаштування нового опорядження приміщень.

Градильні басейни-літ. «Л-1 М-1» за адресою; АДРЕСА_3 , придатні до експлуатації у зв`язку із своїм технічним станом. Для приведення даних басейнів у придатний для експлуатації стан необхідно звільнити від грунту, дерев, чагарників та сміття корита басейнів, провести роботи по відновленню опорядження стін басейнів, при необхідності замінити інженерні мережі водопостачання.

Категорія технічного стану будівлі конденсаторної літ. «К-1» загальною площею 20,90 м2 на АДРЕСА_3 « 4» аварійний.

Ідентифікація об`єктів дослідження нежитлових приміщень загальною площею 297,50м2 та нежитлових приміщень №№36-40, 40а, 41-50 загальною площею 494,10м2, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 на місці розташування під час проведення огляду неможлива у зв`язку із відсутністю технічних паспортів на дані об`єкти дослідження.

Згідно з довідкою №4765 від 25.11.2020, виданої ОКП «БТІ та ЕО». нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 297,50м2 та нежитлові приміщення №№36-40, 40а, 41-50, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 494,10м2 являються частиною будівлі літ. « 3-2» - головний корпус, за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2095,70м2 та входять до складу даної загальної площі- 2095,70 м2.

З огляду на вказана, суд встановив, що об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 та за адресою: АДРЕСА_2 , на які нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, потребують капітального ремонту, не використовуються за призначенням та від таких об`єктів нерухомого майна не отримується дохід, а тому наявні підстави для застосування пільг зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки щодо вказаних об`єктів нерухомості.

Відповідно до пп. а) підпункту 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 ПК України, якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Згідно з Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №183368111 від 03.10.2019 ОСОБА_1 на праві власності (спільна часткова - Ѕ частки) належить об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення кафе-бару загальною площею 862,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, суд зазначає, що контролюючим органом невірно визначено розмір податкового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні №0-1323 від 08.06.2021 на суму 46687,35 грн., об`єктом оподаткування за яким є нерухоме майно загальною площею 862,7,кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки не враховано, що зазначений об`єкт належить позивачу на праві спільної часткової власності (Ѕ частки).

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовні вимоги та підстави для не застосування пільг зі сплати податку, встановлених додатком №2 до ухвали Львівської міської ради від 12.07.2018 № 3703 «Перелік пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до підпункту 266.4.2 підпункту 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України», зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки» до об`єктів нерухомості, які належать позивачу.

Крім того, суд зазначає, що відповідачем не надано суду розрахунків сум податкового зобов`язання, визначених спірними податковими повідомленнями-рішеннями, а також не надано пояснень щодо обчислення податку, наведенних об`єктів оподаткування, їх площі, застосованої ставки податку.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що відповідачем не підтверджені підстави нарахування суми податку.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю, а саме про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 в частині на суму 19100,18грн., №0-1323 на суму 160439,52 грн.; №0-1323 на суму 21391,65 грн.; №0-1323 на суму 12880,01грн.

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР та вона набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи оскаржувані рішення, суд вказує, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч. 2статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, яке, відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо. При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3969,60грн.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 (форми «Ф») в частині на суму 19100,18грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 (форми «Ф»).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 (форми «Ф»).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 08.06.2021 №0-1323 (форми «Ф»).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 3969 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дев`ять) грн.60коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.