Справа № 120/3095/22
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 р. Справа № 120/3095/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2022 до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), яка подана його представником - адвокатом Вельможко А.І. (далі - представник позивача) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області), в якій представник позивача просив суд визнати протиправним та скасувати рішення № 87 від 03.09.2021 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зобов`язання призначити та виплачувати позивачу таку пенсію з 27.08.2021.

Ухвалою суду від 05.04.2022 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, які усунуто останнім шляхом надання доказів сплати судового збору та уточненої позовної заяви, в якій визначено другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області).

Відтак, відповідно до нової редакції позовної заяви, що подана на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, відповідачами у справі за позов ОСОБА_1 визначено ГУ ПФУ в Запорізькій області (відповідач 1) та ГУ ПФУ у Вінницькій області (відповідач 2).

Позовні вимоги за змістом цієї позовної заяви обґрунтовуються тим, що 27.08.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі також Закон № 1788-XII) та ч. 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі також Закон №1058-IV). У подальшому, як зазначає представник позивача, вказана заява після реєстрації за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ у Вінницькій області, яким винесено рішення № 87 від 03.09.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недостатньою кількістю пільгового стажу, а саме підтверджено 24 роки 00 місяців 04 дні з необхідних 25 років.

Представник позивача вказує, що при винесенні рішення щодо відмови у призначенні пенсії відповідачем 2 безпідставно не застосовано роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Роз`яснення №8), за змістом якого працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею 14, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної роботи та роботи у металургії із зарахуванням до нього стажу, зокрема, кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці.

На переконання представника позивача, у разі застосування Роз`яснення №8 його загальний стаж роботи у металургії складає 25 років 5 місяців 27 днів, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону № 1788-XII та ч. 3 статті 114 Закону №1058-IV.

Окрім того, сторона позивача вважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області не мало права розглядати заяву позивача про призначення йому пенсії, оскільки після реєстрації цієї заяви ГУ ПФУ в Запорізькій області зобов`язано за принципом екстериторіальності визначити структурний підрозділ саме "органу, що призначає (перераховує) пенсію", яким і є відповідач 1 - ГУ ПФУ в Запорізькій області. Відтак, на думку позивача, заява про призначення пенсії повинна була розглядатись структурними підрозділами ГУ ПФУ в Запорізькій області, які розташовані у населених пунктах Запорізької області.

За таких обставин позивач вважає дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови у призначенні йому (позивачу) пенсії за віком на пільгових умовах на підставі рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 87 від 03.09.2021 та це рішення такими, що суперечать чинному законодавству, не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та підлягають скасуванню, що понукало його звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою від 25.04.2022 заяву представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено та поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом. Відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України. Крім того, цією ж ухвалою встановлено відповідачам 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 КАС України.

17.05.2022 до суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник цього відповідача проти позову заперечує. Зазначає, що Головним управлінням було розглянуто заяву та пакет документів ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV. Правом на пенсію за нормами ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV незалежно від віку та наявності зайнятості повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників не менше 20 років, як зазначає відповідач 2, користуються 4 провідні професії, а саме: 1. Робітники очисного вибою; 2. Прохідники; 3. Вибійники на відбійних молотках; 4. Машиністи гірничих виймальних машин.

За позицією відповідача 2, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV проводиться взаємне зарахування періодів роботи передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах. Основною умовою для взаємозаліку пільгового стажу відповідно до Роз`яснення №8 є наявність 10-річного стажу роботи в провідних професіях, передбачених ст. 114 Закону 1058-IV. При цьому до 25-річного, стажу підземної роботи в металургії зараховується: кожний повний рік робот в провідних професіях - за 1 рік 3 місяці. Кожний повний рік роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

На переконання ГУ ПФУ у Вінницькій області, пільговий стаж позивача становить 24 роки 00 місяців 04 дні, що є недостатнім для призначення йому пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону 1058-IV. Поряд із тим, на думку представника відповідача 2, позивач матиме право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону №1058-IV лише з 20.12.2024.

Враховуючи викладене, відповідач 2 вважає, що діяв правомірно, а тому в позові просить відмовити.

27.05.2022 засобами електронного зв`язку, а 06.06.2022 - поштовим зв`язком до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ ПФУ в Запорізькій області. Так, заперечуючи проти позову, відповідач 1 підтримує позицію, викладену у рішенні ГУ ПФУ у Вінницькій області № 87 від 03.09.2021 та вважає, що позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону 1058-IV, оскільки в останнього відсутній пільговий стаж необхідної тривалості.

Інших заяв чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 , у віці 46 років, 27.08.2021 звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У подальшому, згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (із змінами) (далі - Порядок № 22-1) після реєстрації вказана заява позивача за принципом екстериторіальності була передана на розгляд до ГУ ПФУ у Вінницькій області.

За результатами розгляду такої заяви та поданих документів ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення № 87 від 03.09.2021 про відмову у призначенні пенсії, яким відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV - 25 років, визнавши за позивачем 24 роки 00 місяців 04 дні такого стажу. Мотивами прийняття відповідного рішення слугувало те, що необхідний пільговий стаж роботи на провідних професіях (робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу, вогневим становить 25 років. Відповідач вказує, що основною умовою для взаємозаліку пільгового стажу відповідно до Роз`яснення № 8 є наявність 10-річного стажу роботи на провідних професіях, передбачених ст. 114 Закону № 1058-IV. При цьому взаємозалік застосовується при наявності 25-річного стажу підземної роботи та роботи в металургії. Відтак, визнавши за позивачем лише 24 роки 4 дні пільгового стажу, відповідач вважає, що цей стаж є недостатнім для призначення позивачу бажаної пенсії. Також у рішенні зазначено, що заявник матиме право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 20.12.2024.

Листом ГУ ПФУ у Вінницькій області від 15.11.2021 № 0200-0304-8/73443 на запит представника позивача адвоката Вельможко А.І. від 01.11.2021 № 02/11 повідомлено, що рішення щодо відмови у призначенні пенсії відповідно до звернення за призначенням пенсії від 27.08.2021 № 2647 гр. ОСОБА_1 приймалося після всебічного та об`єктивного розгляду доданих до заяви документів та за участі експерта ГУ ПФУ в Харківській області, спеціаліста з призначення пенсій ГУ ПФУ у Вінницькій області, за погодженням спеціаліста ГУ ПФУ в Донецькій області. Запропоновано представнику позивача для отримання необхідних документів звернутися до ГУ ПФУ в Запорізькій області.

У відповідь на запит представника позивача адвоката Вельможко А.І. від 01.11.2021 № 01/11 відділ обслуговування громадян № 3 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 09.11.2021 № 0800-0206-8/75788 направило, з поміж іншого, копію рішення про відмову у призначення пенсію ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи, що відповідачі безпідставно не застосували при розрахунку його пільгового стажу відповідний взаємозалік, визначений роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке надає можливість призначення пільгової пенсії незалежно від віку із взаємним зарахуванням періодів роботи, та протиправно відмовили у призначенні такої пенсії, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд враховує наступне.

Частиною першою статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Водночас у своєму рішенні N 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Таким чином, оскільки Закон № 1058-ІV та Закон № 1788-XII регулюють одні і ті ж правовідносини, пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону № 1058-IV, як акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону № 1788-XII підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону № 1058-IV.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" було доповнено Закон № 1058-ІV розділом XIV-І "Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян", зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017.

Відповідно до абзацу першого частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 14 Закону № 1788-XII, а саме, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі - Список № 202).

Отже, право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1058-ІV пенсію мають особи за умовами, зокрема, безпосередньої зайнятості на роботах, професії яких містяться у Списку № 202 (в даному спірному випадку - працівники металургії) повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи, а саме 25 років.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до частини 5 статті 114 Закону №1058-ІV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Отже, вказаною нормою передбачено, що у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 ст. 114 Закону 1058-ІV проводиться взаємне зарахування періодів роботи. Проте, вказана норма не містить порядку обчислення та розміру взаємного зарахування періодів роботи.

Пунктом 5 постанови Верховної Ради України від 06.12.1991 № 1931-ХІІ "Про порядок введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.

Згідно з пунктом 6 зазначеної постанови Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20.01.1992 № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону №1788-XII» (далі - Роз`яснення № 8).

Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 "Про заходи щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", у якій є Додаток, який містить перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", який у свою чергу містить Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення". На даний час Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992 є чинною.

Також 02.10.2018 Мінсоцполітики України на адресу Пенсійного фонду України надіслало лист, яким підтверджує доцільність застосування Роз`яснення № 8.

Отже, на час трудової діяльності позивача і наразі діє як Роз`яснення № 8, так і Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992.

Відповідно до Роз`яснення № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченою зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:

- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу - за 1 рік роботи 3 місяці;

- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Тобто, відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року № 8, основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах та в металургії, а не виключно 10-річного стажу роботи на провідних професіях, на що акцентують увагу відповідачі.

Суд звертає увагу, що посилання у роз`ясненні на статтю 14 Закону №1788-ХІІ слід застосовувати і при призначенні пенсії за статтею 114 Закону № 1058-ІV, оскільки зміст цих статей є тотожним.

Таким чином з аналізу наведених норм вбачається, що правила кратності полягають у наступному: в разі, якщо особа не має достатнього стажу роботи у металургії (25 років), до нього може додатково зараховуватися інший пільговий стаж. При цьому стаж роботи у металургії на провідних професіях зараховується із збільшеною кратністю.

Так, стаж на провідних професіях зараховується до стажу роботи у металургії із збільшеною кратністю 1.25 (1 рік роботи за 1 рік роботи 3 місяці), а решта видів пільгового стажу, що не відносяться до стажу роботи у металургії, а саме робота за списком № 1 - із зменшеною кратністю 0.75 (1 рік роботи за 9 місяців).

Суд звертає увагу, що наведені вище правові висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.06.2019 у справі № 333/3704/16-а.

Повертаючись до фактичних обставин у справі суд зазначає, що згідно з наявного у матеріалах справи розрахунку стажу позивача форми РС-право від 09.11.2021, сформованого органом Пенсійного фонду України, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 52 років 11 місяців 28 дні. Із них стаж роботи у металургії 20 років 10 місяців 18 днів (періоди: з 17.11.1995 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 11.09.2006, з 01.02.2010 по 16.09.2011, з 20.03.2013 по 26.08.2021). Стаж роботи позивача на провідних професіях - 3 роки 1 місяць 17 днів (періоди: з 01.01.2007 по 31.10.2008, з 01.11.2008 по 09.05.2009, з 01.07.2009 по 31.01.2010, з 06.10.2011 по 13.12.2011). Також в позивача наявний пільговий стаж роботи в особливо важких і особливо шкідливих умовах праці за Списком №1 - 1 рік 2 місяці 27 днів (період з 20.12.2011 по 18.03.2013).

Поряд із тим, відповідачем визнається стаж роботи позивача, який відповідає вимогам ч. 3 статті 114 Закону України "Про пенсійне забезпечення" лише 24 роки 00 місяців 04 днів (що включає в себе роботу в металургії 20р. 10м. 18 дн. + роботу на провідних професіях 3р. 1 м. 17 дн.)

Проте, як зазначалось вище, відповідно до Роз`яснень №8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювали повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці; та кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.

Отже, відповідно до Роз`яснення №8 пільговий стаж за кожний рік роботи на провідних професіях перелічених у ч. 1 ст. 14 Закону №1788-XII розраховується з кратністю 1,25 (тобто 1 повний рік роботи на провідних професіях рахується як за 1 рік 3 місяці стажу роботи в металургії). А кожний повний рік роботи передбаченої у відповідних розділах Списку №1 - враховується як 9 місяців роботи в металургії (кратність 0,75).

Як наголошувалося судом вище, позивач має стаж роботи на провідних професіях у 3 роки 1 місяць 17 днів, що згідно алгоритму взаємозаліку перерахунку по Роз`ясненням № 8 має становити 3 роки 10 місяців пільгового стажу роботи в металургії (3 роки 1 міс. х кратність 1,25 = 3 р. 10 міс.).

Натомість, пільговий стаж роботи позивача за Списком №1 у 1 рік 2 місяці 27 днів має зараховуватись як 9 місяців стажу роботи у металургії (1 рік х кратність 0,75 = 9 міс.)

Таким чином, за умови застосування Роз`яснення № 8 загальний стаж роботи позивача у металургії має становити більше 25 років (до існуючого стажу роботи позивача в металургії в 20 років 10 місяців 18 днів додаємо 3 роки 10 місяців (переведений стаж по провідних професіях) та додаємо 9 місяців (переведений стаж по Списку № 1), що загалом становить 25 років 5 місяців та 18 днів), що є достатнім для призначення пенсії на пільгових незалежно від віку відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 3 статті 114 Закону 1058-IV.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідачем 2 протиправно, при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу, не були застосовані положення Роз`яснення № 8, а отже, оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області № 87 від 03.09.2021 про відмову позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах прийнято необґрунтовано та без повного з`ясування усіх обставин справи, у зв`язку з чим таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже в цій частині позовні вимоги належить задовольнити.

Відносно доводів сторони позивача про неправомірність передачі звернення ОСОБА_1 до іншого територіального органу Пенсійного фонду України, то суд зазначає, що дії Пенсійного фонду України щодо імплементації положень пункту 4.2 Порядку № 22-1 про визначення за принципом екстериторіальності структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, не є безпосереднім предметом розгляду у цій справі (такі дії відповідача 1 в межах цього спору не оскаржуються), а тому в суду відсутні підстави для надання правової оцінки таким обставинам.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Запорізькій області про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах, то суд зазначає, що розгляд заяви позивача та прийняття за її результатами рішення здійснювало ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1. При цьому, ГУ ПФУ в Запорізькій області заяву позивача від 27.08.2021 не розглядало та рішення по ній не приймало. Тобто, зважаючи на обставини справи, настання для позивача негативних наслідків пов`язано саме із прийняттям ГУ ПФУ у Вінницькій області оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії, а не з діями ГУ ПФУ в Запорізькій області. Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги зобов`язального характеру про призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах з 27.08.2021, як способу відновлення прав позивача, суд зазначає, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (ч. 2 ст. 245 КАС України). В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У рішенні від 16.09.2015 у справі N 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а і

Разом з тим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у відповідності до яких, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

На переконання суду, зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області з 27.08.2021 (з дня звернення позивача із заявою про призначення пенсії) призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений. Такий спосіб захисту матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки наразі в позивача наявні всі умови (страховий та пільговий стаж), які є достатніми для призначення йому пенсії на пільгових умовах.

При цьому суд наголошує, що в даному випадку повноваження щодо розгляду матеріалів для призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ у Вінницькій області, проте обов`язок її призначення та виплати залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем звернення позивача із заявою, де позивач перебуває на обліку, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, рішення, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

За містом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду, в розмірі 992,40 грн. Інших витрат не заявлено.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів в рівних частинах.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірного рішення суб`єкта владних повноважень (тобто задоволена основна вимога немайнового характеру, яка підлягала оплаті судовим збором), а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується зі способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 87 від 03.09.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за його заявою від 27.08.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно із ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27.08.2021.

В іншій частині позовним вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 20.06.22.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, );

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович