Справа № 380/6257/22
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6257/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.03.2022 № 74 про відмову в призначені пенсії по втраті годувальника;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області призначити пенсію ОСОБА_1 , у зв`язку з втратою годувальника з 16.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 09.09.1968 уклала шлюб з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Узв`язку з непрацездатністю (довідка № 3801-вих 14525 від 15.02.2022, пенсійне посвідчення НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік ОСОБА_3 помер (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 03.02.2022).

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивачка 16.02.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в особі Жовківського відділення Управління Пенсійного фонду України у Львівській області з зверненням про призначення пенсії в зв`язку з втратою годувальника та подала відповідні підтверджуючі документи. Однак, рішенням № 74 від 23.03.2022 відмовлено в призначені пенсії в зв`язку з втратою годувальника в зв`язку з тим, що «до заяви додано свідоцтво про укладення шлюбу, яке засвідчує родинні стосунки ОСОБА_1 з ОСОБА_4 . Згідно свідоцтва про смерть помер ОСОБА_3 ».

Позивачка зазначає, що дійсно в свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_3 від 09.09.1968 зазначено помилковий запис ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 замість ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, такий запис не відповідає дійсності, відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 09.07.1952 ім`я чоловіка « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », аналогічні дані містяться і в інших його документах (паспорт, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення). Також, в паспорті чоловіка (серія НОМЕР_5 виданий 23.09.1998 Жовківським РВ УМВС України у Львівській області) зазначено відомості про укладення 09.09.1968, шлюбу з ОСОБА_5 .

Ухвалою від 15.04.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 26.04.2022 суддя відкрила спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав відзив на позовну заяву від 16.05.2022 (вх. № 34426), у якому зазначає, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення її на пенсію по втраті годувальника. До заяви позивачкою, відповідно до п. 2.1 Порядку подано документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником, а саме: свідоцтво про укладення шлюбу, свідоцтво про смерть. Розглянувши подані документи, органом Пенсійного фонду встановлено розбіжності, а саме: у свідоцтві про шлюб зазначено ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть ОСОБА_3 . У зв`язку з наведеним, Головним управлінням Пенсійного фонду України 23.03.2022 прийнято рішення № 74 про відмову у призначенні пенсії в разі втрати годувальника. Згідно із пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 965 відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових, цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до абзацу 1 п. 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що у свідоцтві про шлюб зазначено ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть - вказано, що помер ОСОБА_3 Головним управлінням Пенсійного фонду правомірно прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника. Просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо переведення її на пенсію в разі втрати годувальника.

Рішенням від 23.03.2022 № 74 відмовлено у призначені пенсії в разі втрати годувальника, оскільки за результатами розгляду документів доданих до заяви: до заяви додано свідоцтво про укладення шлюбу, яке засвідчує родинні стосунки ОСОБА_1 з ОСОБА_4 . Згідно зі свідоцтвом про смерть помер ОСОБА_3 .

Вважаючи рішення необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Пунктом 3 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до п. 1.4 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника, який працював на (в) підприємстві, установі, організації, може бути подана через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі - посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи, організації.

Так, згідно з п.2.3. розділу II Порядку 22-1 До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Відповідно до рішення відповідача від 23.03.2022 № 74 позивачці відмовлено у призначені пенсії в разі втрати годувальника, оскільки до заяви додано свідоцтво про укладення шлюбу, яке засвідчує родинні стосунки ОСОБА_1 з ОСОБА_4 . Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .

Як слідує з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , складеного на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що ім`я (по батькові) чоловіка позивача значиться як ОСОБА_4 .

У наданому свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 вказано прізвище ім`я та по батькові " ОСОБА_3 ".

Таким чином, суд встановив, що між поданими позивачем до відповідача документами для призначення пенсії по втраті годувальника містяться розбіжність, а саме ім`я (по батькові) чоловіка позивача у свідоцтві про шлюб значено " ОСОБА_4 ", а у поданому свідоцтві про смерть значиться - " ОСОБА_3 ".

Враховуючи те, що за результатами заяви щодо призначення позивачу пенсії по втраті годувальника, Пенсійний фонд зафіксував розбіжності у поданих документах, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для призначення такої пенсії позивачу, так як Пенсійний фонд не наділений правом усунення таких розбіжностей, зокрема шляхом встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У даному випадку щодо встановлення правильності записів ім`я (по батькові) чоловіка позивача у актах цивільного стану, а саме у свідоцтві про шлюб серії та свідоцтві про смерть.

Так, відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

У свою чергу, часиною 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання.

Пунктом 1.7 Правил визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються місцевими загальними судами, а отже, такі факти, не можуть бути встановлені в ході розгляду даної справи Львівським окружним адміністративним судом.

Отже, суд дійшов висновку про правомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.03.2022 № 74 про відмову в призначені пенсії по втраті годувальника на підставі документів поданих ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін на підтвердження своїх правових позицій, суд доходить переконання, що вимоги позивача не знаходять належного правового обґрунтування та спростовуються наявними у справі доказами, у зв`язку з чим, у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21.06.2022.

Суддя Кедик М.В.