Справа № 440/129/22
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2022-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/129/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Маслак О.Ю.

представника позивача Чалап С.І.,

представника відповідача Микитенко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства "Візит-сервіс" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Візит-сервіс" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.08.2021 №5277/1807, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25 відсотків в сумі 124045,44 грн. за несплату грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість.

В обґрунтування прозову зазначено, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04.08.2021р. № 5277/1807, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25 відсотків в сумі 124045,44 грн. за несплату грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість є протиправним та таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено дату проведення підготовчого судового засідання.

27 січня 2022 року до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що на підставі висновку акту камеральної перевірки ГУ ДПС було винесено податкове повідомлення - рішення відповідно до якого зобов`язали позивача сплатити штраф у розмірі 25 відсотків через порушення термінів сплати податкового зобов`язання. Позивачем було неналежно виконано встановлений законодавством податковий обов`язок, а саме несвоєчасна сплата грошового зобов`язання. Так як позивач знав про наявність в нього зобов`язань та ухилявся від їх сплати, тому його діяння слід вважати умисним. У позивача не було обставин, які заважали б сплатити податкові зобов`язання. З огляду на викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Правом на подання заперечень відповідач не скористався.

Протокольною ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Головного управління ДПС у Полтавській області, в судове засідання з`явився, щодо задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - Приватне підприємство "Візит-сервіс" (), являє собою юридичну особу приватного права - підприємство, основним напрямком діяльності якого є діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами - 46.18.

З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку ПП "Візит-сервіс" з питання своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість за період листопад 2020 року-березень 2021 року, за результатами якої відповідачем складено акт перевірки №-07-11/32334408 від 23.05.2021.

Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату та несвоєчасне подання платіжних доручень на сплату узгоджених сум грошових зобов`язань по податку на додану вартість, чим порушено п.57.1 ст.57, п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України, за які передбачено відповідальність за несплату суми самостійного визначеного грошового зобов`язання протягом граничних строків згідно ст.124 ІІК України.

На підставі даних інтегрованої картки платника ПП "Візит-сервіс " виявлено несвоєчасну сплату самостійно визначених податкових зобов`язань у податкових деклараціях з ПДВ, а саме:

- за листопад 2020 року від 18.12.2020 № - граничний термін сплати - 30.12.2020, фактично сплачено 15.01.2021 із затримкою на 16 календарних днів;

- за грудень 2020 року від 20.01.2021 № - граничний термін сплати - 01.02.2021, фактично сплачено 15.02.2021 та 24.02.2021 із затримкою на 14 і 23 календарних дні відповідно;

- за січень 2021 року від 19.02.2021 № - граничний термін сплати - 02.03.2021, фактично сплачено 15.03.2021 та 25.03.2021 із затримкою на 13 і 23 календарних дня відповідно;

- за лютий 2021 року від 17.03.2021 № - граничний термін сплати - 30.03.2021, фактично сплачено 13.04.2021 та 23.04.2021 із затримкою 14 і 24 календарних дня відповідно;

- за березень 2021 року від 19.04.2021 № - граничний термін сплати - 30.04.2021, фактично сплачено 28.05.2021 із затримкою на 28 календарних днів, за які передбачено відповідальність за несплату суми самостійного визначеного грошового зобов`язання протягом граничних строків згідно ст.124 ІІК України.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДПС винесено податкове повідомлення - рішення №5277/1807 від 04.08.2021 року, яким позивача - ПП "Візит-сервіс" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 25 відсотків в сумі 124045,44 грн. за несплату грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 496181,75 грн. (на підставі п.124.3 ст.124 ПК України).

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки ПП "Візит-сервіс" подано заперечення від 12.07.2021 №67, яке зареєстровано в ГУ ДПС у Полтавській області від 15.07.2021 №27501/6/16-31.

За результатами розгляду заперечення прийнято рішення внести зміни до висновків акту камеральної перевірки від 23.06.2021 №4521/16-31-18-07-11/32334408 в частині застосування штрафної санкції, відповідальність платника за порушення правил сплати грошового зобов`язання встановлена п.124.2 ст.124 ПП України, згідно з якою діяння, передбачені п.124.1 ст.124 вчинені умисно та тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

ПП "Візит-сервіс" на податкове повідомлення-рішення від 04.08.2021 №5277/1807 подано скаргу від 19.08.2021 № 87.

Рішенням ДПС України від 03.12.2021 № 27368/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 04.08.2021 №5277/1807 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, вважаючи протиправним винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення №5277/1807 від 04.08.2021 року про донарахування штрафних санкцій з податку на додану вартість за затримку сплати грошового зобов`язання в сумі 124045,44грн., звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ІІК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податковою обов`язку платника податку із сплати1 конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений к порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п.38.1 ст.38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1, 203.2 ст.203 ПК України для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені. (статті 111 ПК України).

Таким чином, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник податків притягується до фінансової відповідальності у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Суд зазначає, що Актом перевірки встановлено порушення позивачем вимог п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, що полягало у несвоєчасній сплаті протягом граничного строку узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість по деклараціям з податку на додану вартість за період листопад 2020 - березень 2021, за які передбачено відповідальність за несплату суми самостійного визначеного грошового зобов`язання протягом граничних строків згідно п.124.1, п.124.2, 124.3, ст.124 ІІК України.

Також, обставини які пом`якшують відповідальність або звільняють від відповідальності за вчинення податкових правопорушень відповідно до ст.112 ПК України за даними контролюючого органу відсутні.

Отже, перевіркою встановлена кваліфікація податкового правопорушення за п.124.1, ст.124 ПК України, яка передбачає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання. - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу. Пунктом 124.2 ст.124 ПК України встановлено, що діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання. Пунктом 124.3 ст.124 ПК України визначено, що діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення, яким застосовано штраф за порушення граничного строку сплати ПДВ у розмірі 25 відсотків у сумі 124045,44 грн, відповідно до п.124.2 ст.124 ПУ України, як діяння вчинені умисно (несплата в установлені строки узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ).

Стосовно застосування відповідачем вимог п.124.2 ст.124 ПК України при нарахуванні позивачу штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Згідно статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) порядок справляння податків і зборів їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлюється цим Кодексом.

Законом України від 16.01.2020 №466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466) внесено зміни до Кодексу, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Також, Законом №466 визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125.1.2 - 125.1.4 статті 125.1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.

Податковим правопорушенням, у відповідності із п.109.1 ст.109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.

Суд відмічає, що ПК України не містить визначення поняття "вина", однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:

- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;

- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Отже, саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.

Слід відмити, що разом із цим, необхідно враховувати, що згідно п.109.3 ст.109 Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125.1.2 - 125.1.4 статті 125.1 цього Кодексу.

У всіх інших випадках визначених Кодексом, за які передбачена фінансова відповідальність, обов`язок встановлення вини особи на контролюючі органи не покладений. Підставою для притягнення особи до фінансової відповідальності є виключно не дотримання нею вимог Кодексу, за які така відповідальність встановлена.

Відповідно до п.124.2 ст.124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (абзац другий п.109.1 ст.109 ПКУ).

У випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125 1.2 - 125 1.4 статті 125 1 цього Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи (абзац другий п.109.3 ст.109 ПКУ).

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, то останній не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Водночас, положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків (п.112.7 ст.112 ПКУ).

Таким чином, відповідальність за скоєння податкового правопорушення настає лише у разі коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але платником податків не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Суд відмічає, що актом перевірки встановлено, що обставини які пом`якшують відповідальність або звільняють від відповідальності за вчинення податкових правопорушень відповідно до ст.112 ПК України за даними контролюючого органу відсутні.

Також, можливість ПП "Візит-сервіс" виконати обов`язок по своєчасній сплаті податкових зобов`язань з податку на додану вартість, визначеного у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період листопад 2020 року - березень 2021 свідчить про наступне:

- інформація про граничні строки подання податкової звітності та строки сплати податку знаходиться у вільному доступі та закріплена в Кодексі;

- інформація про терміни сплати міститься в інтерактивному календарі на сайті ДПС та у відкритій частині електронного кабінету платника податку;

- наявність інформації про електронний рахунок на який здійснюється сплата податкового зобов`язання з податку на додану вартість, інформація про граничні строки подання звітності та сплати податку є у відкритому доступі.

Отже, контролюючим органом доведено скоєння платником податків податкового правопорушення, а саме що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але платником податків умисно не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання встановлений ПК України, вчиняв умисно затримку сплати узгодженого грошового зобов`язання.

Крім того, позивач не надав жодних доказів, що вчиненні ним діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, не вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або не призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів.

Суд зазначає, що платником податку було самостійно визначено суму податкового зобов`язання, тобто на етапі підготовки звітності платник усвідомлював про обов`язок в подальшому сплатити дані зобов`язання в строк встановлений ПК України.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки, з фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу), вони мають право подати до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки): свої заперечення; додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відповідно до ПК України.

Отже, позивач мав можливість надати до Контролюючого органу пояснення, інформацією щодо неможливості виконання ним обов`язку зі своєчасної сплати податку на додану вартість.

Проте, жодних дій щодо повідомлення контролюючого органу про обставини, які пом`якшують відповідальність або звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень, позивач не подав.

Матеріали справи не містять доказів про неможливість ПП "Візит-сервіс" виконати обов`язок щодо своєчасній сплаті податкових зобов`язань з податку на додану вартість, визначених у податкових деклараціях за період листопад 2020 року - березень 2021 року та про дії щодо сплати податкового зобов`язання в строк встановлений ПК України.

Таким чином, позивач не вжив достатніх заходів, щодо дотримання правил та норм, визначених у положеннях чинного законодавства, діяв недобросовісно, затримуючи сплати узгоджених податкових зобов`язань, при обізнаності платника податків із наявністю обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст. ст. 16, 36 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених ПК України правил та норм.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Полтавській області №5277/1807 від 04.08.2021 року було прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного підприємства "Візіт-сервіс" (бульвар Пушкіна, 8, оф.2, м. Кременчук, Полтавська область, 29600, ) до Головного управління ДПС України у Полтавській області (вул. Європейська 4, м. Полтава, 36000, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17.06.2022 року.

Суддя С.С. Бойко