Справа № 300/1010/22
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. справа № 300/1010/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про

визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи на посаді помічника прокурора Мостиського району Львівської області з 27.12.1971 по 12.04.1976;

зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання 68% від заробітку судді на відповідній посаді період роботи з 27.12.1971 по 12.04.1976, а саме 4 роки та провести відповідний перерахунок і виплату, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно здійснив позивачу перерахунок відсотків суддівської винагороди, який визначений від стажу на посаді судді, без врахування стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 17, 18).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с. 23-27).

У відзиві представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначив, що оскільки рішенням Конституційного суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відповідно після цієї дати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання обчислюється згідно внесених змін. Вважає, що порядок та умови зарахування стажу для нарахування довічного грошового утримання судді може бути змінений за умови зміни їх законодавчого регулювання. На підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає позов безпідставним, необґрунтованим та просить в задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.

З 01 липня 2001 року припинено повноваження ОСОБА_1 як судді та призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на умовах та в порядку передбаченому Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862.

Відповідно до записів трудової книжки позивача (а.с. 12-14) позивач працювала з 27.12.1971 на посаді помічника прокурора Мостянського району та звільнена з посади з 12.04.1976 в зв`язку з обранням її суддею.

За результатом розгляду звернення позивача, відповідач відповіддю від 26.01.2022 повідомив, що до суддівського стажу позивача зараховано стаж роботи з 13.04.1976 по 04.07.2001 на посаді судді Галицького районного суду та судді обласного суду. Зазначено також, що стаж роботи позивача складає 25 років та 2 місяці, що відповідає 60% згідно з статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402 від 02.06.2016. Щодо зарахування до стажу судді періоду роботи на посадах прокурорсько-слідчого складу з 27.12.1971 по 12.04.1976, то цей період зараховано виключно до стажу роботи, який дає право судді на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання. Повідомлено що зарахувати інші періоди трудової діяльності до суддівського стажу для збільшення відсотків при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання немає підстав (а.с. 5, 6).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 (далі - Закон №1402-VIII) визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до ч. 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч. 5 статті 48 Закону № 1402-VIII незалежність судді забезпечується, зокрема, належним матеріальним та соціальним забезпеченням, правом судді на відставку.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді (ч. 7 ст. 48 Закону № 1402-VIII).

Частиною 1 статті 116 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Закону № 1402-VIII за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Щомісячне довічне грошове утримання судді є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних (законних) очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при почесному видаленні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

На момент звільнення позивача 01.07.2001 та призначення їй щомісячного довічного грошового утримання був чинний Закон України "Про статус суддів" №2862-XIII від 15.12.1992.

Згідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно статті 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, в редакції чинній на час звільнення позивача під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 46-1, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 50-1, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

З огляду на викладене, законодавством, яке діяло на день набрання чинності Законом №2453-VI було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Отже, визнання неконституційними положень пункту 25 Прикінцевих і перехідних положень Закону №1402-VIII передбачає єдиний порядок обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте, вказані зміни до законодавства не стосуються правовідносин щодо зарахування стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на наведене до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання підлягає зарахуванню позивачу спірний період роботи з 27.12.1971 по 12.04.1976 на посаді помічника прокурора Мостиського району, що також підтверджується довідкою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року №03-37/52/2021 (а.с.15). Також суд зазначає, що стаж роботи позивача, який дає право на відставку та грошове утримання у розмірі 68% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,42 гривні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування до стажу роботи на посаді судді стажу роботи на посаді помічника прокурора .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді період роботи на посаді помічника прокурора Мостиського району з 27.12.1971 по 12.04.1976.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 в розмірі 68% від заробітку судді на відповідній посаді та виплатити різницю з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 42 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.