Справа № 420/23438/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/23438/21
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Роздільнянської міської ради Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської міської ради Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Роздільнянської міської ради Одеської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Роздільнянської міської ради Одеської області №1443-VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Роздільнянської міської територіальної громади, Буцинівський старостинський округ (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Роздільнянську міську раду Одеської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Роздільнянської міської ради Роздільнянського району Одеської області та передати у власність зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 ..

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідач протиправно відмовив їй у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Роздільнянської міської територіальної громади, Буцинівський старостинський округ (за межами населеного пункту) та вважає таке рішення протиправним у зв`язку з його невідповідністю вимогам чинного законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.02.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянської міської ради Одеської області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,00 га на території Роздільнянської міської ради Одеської області Буцинівський старостинський округ (за межами населеного пункту), кадастровий номер :01:002:0238, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель, які знаходяться у власності Роздільнянської міської ради Одеської області, не перебувають у власності осіб і не знаходяться ні у чиєму користуванні.

Не отримавши відповіді щодо надання дозволу, ОСОБА_1 07.04.2021 року уклала з ПП «Форас-Ленд» договір №627-П3/21 щодо виконання проектно-вишукувальних робіт з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (код КВЦЗП 01.03).

10.04.2021 року позивачем у відповідності до ч.7 ст.118 ЗК України направлено до Роздільнянської міської ради Одеської області повідомлення про замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання відповідного дозволу, до якого також додано копії договору щодо розроблення проекту землеустрою та клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

На виконання договору №627-П3/21ПП «Форас-Ленд» було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 із земель с/г призначення для ведення селянського господарства (код КВЦЗП 01.03), яка розташована за межами населеного пункту на території Роздільнянської міської ради Одеської області (Буцінівської сільської ради) Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0274, на підставі якого вказану земельну ділянку зареєстровано 26.08.2021 року.

07.09.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Роздільнянської міської ради Одеської області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства кадастровий номер :01:002:0274 передачу вказаної земельної ділянки у власність (вх. №728-3 від 07.09.2021 року).

22.09.2021 року на ХІІ сесії VIII скликання Роздільнянська міська рада Одеської області прийняла рішення №1443-VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Роздільнянської міської територіальної громади, Буцинівський старостинський округ (за межами населеного пункту)».

Не погодившись з результатом свого звернення до органу місцевого самоврядування , позивач звернулася за судовим захистом із даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація державним кадастровим реєстратором земельної ділянки на підставі поданого проекту землеустрою відповідно до ст.ст.9, 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» свідчить про відповідність проекту землеустрою вимогам законодавства та документації із землеустрою, а тому, рішення органу місцевого самоврядування про відмову в його затвердженні є безпідставним.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюється, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.121 ( в редакції, що діяла до внесення змін Законом №1423-IX від 28.04.2021 року) Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 1 ст.186-1 ЗК України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 4 ст.186-1 ЗК України передбачено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п`ята статті 186-1 ЗК України).

Згідно з ч.ч.6, 8 ст.186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оскаржується, що дійсно позивачем було подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею до 2,0 га, що розташована на території Роздільнянської міської територіальної громади (Буцинівський старостинський округ) Роздільнянського району Одеської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0238 за рахунок земель, які знаходяться у розпорядженні Роздільнянської міської територіальної громади, не надані у власність і не знаходяться ні в чиєму користуванні.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття рішення Роздільнянської міської ради Одеської області №1443-VIII «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Роздільнянської міської територіальної громади, Буцинівський старостинський округ (за межами населеного пункту) вказано відсутність дозволу міської ради на розробку проекту землеустрою даної земельної ділянки.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що Земельним кодексом України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, серед яких: проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗУ України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку, визначеному статтею 186-1 ЗУ України, норми статті 118 ЗУ України не містять.

Стосовно доводів апелянта щодо того, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні без зміни їх цільового призначення здійснюється саме за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, а не за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність колегія суддів зазначає.

Законом України «Про землеустрій» розмежовано поняття «проект землеустрою» та «технічна документація із землеустрою».

Частиною 2 ст.79-1 Земельного кодексу України визначено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Частиною 5, 6 ст.76-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Отже, з наведеного вище вбачається, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок розробляється за умови, коли цільове призначення такої земельної ділянки не змінюється.

В той же час, стаття 50 Закону України «Про землеустрій» як у редакції на момент звернення позивача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, так і на момент звернення з заявою про затвердження проекту землеустрою передбачала, зокрема, що проект землеустрою розробляється у разі зміни цільового призначення земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, кадастровий номер :01:002:0238, з якої позивач просила виділити їй у власність 2 га мала цільове призначення 16.00 «Землі запасу», в той час як проект землеустрою, розроблений позивачем проект землеустрою (а.с.60) містить вказівку на зміну цільового призначення, зокрема зазначено «цільове призначення, запропоноване проектом категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03)», «цільове призначення на момент складання проекту - категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення - земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам (код КВЦПЗ 16.00).

Отже, враховуючи те, що положення ч.1 ст.50 Закону України «Про землеустрій» передбачає можливість розроблення проекту землеустрою у разі поділу чи об`єднання земельної ділянки, а також за умови зміни її цільового призначення, а тому доводи апелянта судова колегія відхиляє, як такі що спростовуються вищенаведеним.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта та погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно доводів щодо неможливості затвердження проекту землеустрою у зв`язку з відмінністю кадастрових номерів земельних ділянок.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Роздільнянської міської ради Одеської області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.