Справа № 480/6822/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 р. Справа № 480/6822/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Бондар С.О., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 06.09.21 по справі № 480/6822/21

за позовом ОСОБА_1

до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми)

про визнання дій неправомірними, та зобов`язання повернути кошти та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Суми, в якому просив суд:

- визнати дії Ковпаківського відділу Державної виконавчої служби у м. Суми неправомірними;

- зобов`язати відповідача повернути незаконно стягнуті 1244,00 грн.;

- відшкодувати моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій відповідача, які полягали у стягненні з пенсії ОСОБА_1 більше 20% від розміру пенсії.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду 06.09.2021 позовну заяву повернуто позивачу.

Роз`яснено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржувану ухвалу, поновити строк звернення до суду з позовом, звільнити від сплати судових витрат, у тому числі судового збору, зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження і розглянути справу, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення, шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску строку звернення до суду;

- уточненої позовної заяви, з урахуванням вимог ст. 5 КАС України, а також ст.ст. 160, 161 КАС України;

- оригіналу квитанції про сплату судового збору або відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік, витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- доказів, чим саме відповідач порушив її права та інтереси, якими саме діями, дату вчинення дій, який акт державної виконавчою службою було прийнято, коли саме дізналася про вказані дії, чим підтверджуються вказані обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги;

- власного письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того в ухвалі зазначено, що позивачу в позовній заяві необхідно зазначити наступну інформацію щодо відповідача: повну назву відповідача, поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи; відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

На виконання вимог ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви до якої долучено: позовну заяву (в новій редакції про визнання дій неправомірними і зобов`язання вчинити певні дії) з зазначенням інформацію щодо відповідача: повну назву відповідача, поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи; відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти, а також зазначено причини пропуску строку звернення до суду та заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності, а також клопотання про звільнення від сплати судових витрат з урахуванням пояснень і доказів наданих у клопотанні про звільнення від сплати судового збору.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 в частині сплати судового збору, а також в частині доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З аналізу наведеної норми вбачається, що необхідною умовою для поновлення строку на звернення до суду є поважність причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними документами.

Аналіз вищезазначених приписів свідчить, що повернення позову позивачу у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та визнання причин пропуску строку не поважними, може мати місце тільки при встановленні обставин щодо початку перебігу строку звернення до суду, зокрема, обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та з`ясування причин пропуску цього строку.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, cуддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Тобто суд першої інстанції повинен встановити дату (час), коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права; встановити дату (час), коли особа звернулася до суду (подала позов); з`ясувати, чи в межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду; якщо строк звернення порушено, з`ясувати причини пропуску цього строку та визначити, чи є ці причини поважними.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що повертаючи позовну заяву з підстав пропуску строку у зв`язку з ненадання належних доказів поважності причин пропуску строку, суд першої інстанції зазначив, що про порушення прав в спірних правовідносинах позивач дізнався 24.06.2021, однак, звернувся до адміністративного суду з даним позовом лише 27.07.2021.

Колегія суддів зазначає, що при зверненні до Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 в позові зазначено, що позивач є пенсіонером та отримує пенсію у розмірі 2200,00 грн., а в квітні 2021 року позивачем з банківського рахунку в "Ощадбанку" отримано пенсію в розмірі 1550,00 грн., а в травні 2021 року в розмірі 1760,00 грн., що слугувало підставою для звернення до пенсійного органу з метою отримання інформації про утримані суми з пенсії.

Як свідчать матеріали справи, листом від 14.06.2021 позивача повідомлено, що 09.04.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області надійшла постанова Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Сими) від 30.03.2021 ВП № 64689389 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу на загальну суму 624,28 грн.

На виконання вказаної постанови починаючи з 01.05.2021 з пенсії позивача розпочато відрахування боргу у розмірі 20% від суми пенсії щомісячно.

Розмір пенсії до виплати у травні 2021 року склав 1760,00 грн. (2200,00 грн. - 20%).

В квітні 2021 позивач звернувся до АТ "Ощадбанк" стосовно утриманих у квітні 2021 року коштів нарахованої пенсії, за результатами розгляду звернення позивачу 24.06.2021 надана виписка по рахунку, зі змісту якої встановлено, що 22.03.2021 встановлено арешт суми на рахунку у розмірі 624,28 грн., а 14.04.2021 сума коштів з рахунку у розмірі 622,16 грн. направлена на погашення арештованої суми.

З метою обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з вказаним позовом позивачем зазначено про те, що остання не є юристом та не обізнана зі всіма законами, а також зазначено про карантинні обмеження встановлені в місті у зв`язку з пандемією коронавірусу, а саме обмеження руху транспорту.

Як свідчать матеріали справи, позивач є інвалідом третьої групи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначено про обмеженість визначених законодавством строків звернення до суду про оскарження дій відповідача, оскільки в десятиденний термін складно підготувати необхідні документи, скласти позов, в свою чергу порушує право на звернення до суду за захистом порушених прав позивача у спірних правовідносинах.

Крім того, у разі виникнення сумнівів щодо інформації викладеної в позовній заяві, поданій на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 29.07.2021 про залишення позовної заяви без руху в частині зазначення причин пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції відкривши провадження по справі та реалізовуючи принцип офіційного з`ясування обставин у справі, мав можливість витребувати у позивача додаткові докази для перевірки зазначених у клопотанні фактів, а також з`ясувати необхідні, для повного та всебічного розгляду справи, обставини.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що суд не повинен тлумачити положення КАС України щодо строків звернення до адміністративного суду у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі. Адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ).

Прецедентна практика ЄСПЛ виходить з того, що при реалізації пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Водночас, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Так, Європейський суд з прав людини у п.27 рішення від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02) зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивачем не доведено поважності причин строку звернення до суду з вказаним позовом.

Крім того, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня 2021 року 2270,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

Як вже вище зазначалось, позивач є інвалідок третьої групи та пенсіонером, а щомісячний розмір пенсії становить 2200,00 грн., з якого у квітні та травні 2021 року відраховано суму коштів у розмірі 622,16 грн. та 440,00 за вказані місяці.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан позивача, що підтверджується наданими позивачем доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у позивача, станом на час звернення до суду, коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви у визначеному законом розмірі.

Відповідно до Конституції України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ч. 3 п. 6 ст. 2 КАС України принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28.11.2013 № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Таким чином, вказані обставини по справі свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід розцінюється як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28.03.2006 у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18.02.2011 по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Згідно п. 1 ч. 4. ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України, ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. У разі скасування ухвали про повернення позовної заяви за результатами її перегляду та направлення справи для продовження розгляду суд не має права повторно повертати позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлен8ня справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу підлягає частковому задоволенню, ухвалу суду першої інстанції - скасуванню, з направленням справи до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 по справі №480/6822/21 скасувати, справу №480/6822/21 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило