Справа № 640/19755/20
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 червня 2022 року

м. Київ

справа №640/19755/20

адміністративне провадження № К/990/14017/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора № 1779 ц від 21 липня 2020 року про звільнення позивача з посади начальника управління правозахисної діяльності у сферах екології та земельних відносин Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", у зв`язку з неподанням у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення в Офіс Генерального прокурора та намір у зв`язку з цим пройти атестацію;

поновити позивача на посаді начальника управління правозахисної діяльності у сферах екології та земельних відносин Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України та органах прокуратури України;

стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 липня 2020 року і до дня фактичного поновлення на посаді публічної служби в органах прокуратури України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 червня 2021 року позов залишено без задоволення.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора № 1779 ц від 21 липня 2020 року про звільнення позивача з посади начальника управління правозахисної діяльності у сферах екології та земельних відносин Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», у зв`язку з неподанням у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення в Офіс Генерального прокурора та намір у зв`язку з цим пройти атестацію. Поновлено позивача на посаді начальника управління правозахисної діяльності у сферах екології та земельних відносин Головного управління захисту прав і свобод громадян, інтересів держави, нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією Генеральної прокуратури України та органах прокуратури України. Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24 липня 2020 року по 12 жовтня 2021 року в розмірі 457 261,92 грн.

Ухвалами Верховного Суду від 25 листопада 2021 року, 24 грудня 2021 року, 14 лютого 2022 року, 23 травня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику.

02 червня 2022 року Офісом Генерального прокурора вп`яте подано до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та надано десятиденний строк для усунення недоліків шляхом надання заяви про поновлення строку із зазначенням інших підстав поновлення строку та належних доказів для його поновлення.

На виконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху, скаржником подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що первісна касаційна скарга була подана у строк визначений статтею 329 КАС України.

Разом з тим скаржник зазначає, що повернення Офісу Генерального прокурора касаційної скарги не є безумовною підставною для поновлення строку на касаційне оскарження , оскільки повернення зумовлене безпосередньо діями скаржника щодо неналежного оформлення касаційної скарги протягом тривалого часу. Також скаржник посилаючись практику Європейського суду з прав людини та запровадження з 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку.

Офіс Генерального прокурора посилається і на те, що повторно подані касаційні скарги не просто подавались, а вживались заходи щодо усунення недоліків касаційних скарг, що слугували підставою для їх повернення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.

Пунктом четвертим частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Перевіряючи наведені заявником підстави для поновлення пропущеного процесуального строку та відхиляючи їх, Верховний Суд повторно зазначає, що неодноразове повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження. Крім того, обставини, за яких суд касаційної інстанції вже повертав попередні касаційні скарги, були безпосередньо пов`язані з організаційною діяльністю заявника (неналежне оформлення).

Водночас організація роботи діловодства Офісу Генерального прокурора, є суб`єктивними чинниками та, за відсутності об`єктивних підстав, що підтверджені належними та допустимими доказами, не є поважною підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки тривалість процедури оформлення документів безпосередньо залежить від ефективної роботи працівників і не свідчить про наявність особливих і непереборних обставин, які є поважними причинами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Крім того, ці аргументи є формальними, оскільки заявником не надано жодного документу, що підтверджують ці обставини.

Водночас ухвалами Верховного Суду від 25 листопада 2021 року, 24 грудня 2021 року, 14 лютого 2022 року, 23 травня 2022 року касаційні скарги вже неодноразово повертались через те, що їхній зміст не відповідав вимогам статті 330 КАС України. Такі дії заявника свідчать про їхню формальність під час реалізації заявником права оскаржити судові рішення у касаційному порядку.

Щодо посилання на практику Європейського суду Верховний Суд ще раз зазначає, що практика Європейського суду з прав людини стосується осіб, яким держава зобов`язана забезпечити дотримання певних гарантій. Так, положення Конвенції з прав людини та основоположних свобод спрямовані саме на захист прав та інтересів фізичних і юридичних осіб від протиправних дій з боку держави, а тому не поширюються на державні органи влади, що саме і діють від імені держави і чий статус є превалюючим у правовідносинах із іншими особами.

Верховний Суд також відхиляє доводи заявника, з посиланням на перешкоди, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, так як від Офісу вимагалося конкретизувати обставини, що об`єктивно перешкоджали йому подати скаргу до подій, що сталися 24 лютого 2022 року, зокрема, до запровадження воєнного стану.

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не зазначено, тому Верховний Суд дійшов висновку про неповажність наведених відповідачем підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а тому у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску Офісом Генерального прокурора строку на касаційне оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: М.В. Білак

В.М. Соколов