Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про відмову у забезпеченні позову
21 червня 2022 рокум. ПолтаваПровадження № ЗП/440/5/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Міністерство оборони України про скасування наказу та розпорядження,

В С Т А Н О В И Л А:

Представником ОСОБА_1 подано до Полтавського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову до подання позову шляхом:
- зупинення дії наказу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09 березня 2022 року щодо призову ОСОБА_1 на військову службу;
- зупинення дії бойового розпорядження командувача ОСУВ «Хортиця» №313 ОКП 70Т від 23 березня 2022 року в частині, що стосується несення військової служби ОСОБА_1 ;
- заборони підрозділам та військовим частинам Міністерства оборони України направляти на бойові завдання ОСОБА_1 ;
- зупинення дії наказу про зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини НОМЕР_1 від 10 березня 2022 року №4.
Вказана заява обґрунтована тим, що відповідно до посвідчення №000815 від 18 липня 2019 року заявнику надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на 6 місяців з дня оголошення мобілізації. Указом Президента України №69/2022 від 24 лютого 2022 року оголошено загальну мобілізацію. Оскільки заявнику була надана відстрочка від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на 6 місяців, то, починаючи з 24 лютого 2022 року, така відстрочка діє до 24 липня 2022 року. В той же час ОСОБА_1 на теперішній час приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони в Донецькій та Луганській областях (в н.п. Авдіївка) відповідно до наказу № 4 від 10 березня 2022 року про зарахування до списків військової служби частини НОМЕР_1 , бойового розпорядження командувача ОСУВ «Хортиця» №313 ОКП 70Т від 23 березня 2022 року та наказу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09 березня 2022 року щодо призову на військову службу. Рішення про призов заявника на військову службу має очевидні ознаки порушення прав заявника, оскільки прийняті всупереч посвідченню про відстрочку від його призову. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення, оскільки заявник перебуває у безпосередньому вогневому контакті із ворогом та ризикує життям щоденно та у випадку його поранення чи смерті захист його прав буде неефективним. Також ОСОБА_1 перебуває на бойовому завданні протягом 4-х місяців без належної ротації, має контузію, виснажений та деморалізований.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частин першої та другої статті 151 вказаного Кодексу позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В постанові від 07 квітня 2020 року у справі №826/13413/18 Верховний Суд зазначив, що вищезазначені підстави забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
Так, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.
Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
З матеріалів заяви про забезпечення позову судом встановлено наступне.
18 липня 2019 року Полтавським ОМВК Полтавської області видано ОСОБА_1 , що працює електромеханіком у ВП «Полтавська дистанція сигналізації та зв`язку», посвідчення № НОМЕР_2 про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, згідно з яким відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 18 березня 2015 року №493 згідно із переліком посад і професій (додаток до розпорядження №106), найменування розділу ІІІ «Виробничі підрозділи регіональної філії Дирекції залізничних перевезень», пункт 21, ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на шість місяців з дня оголошення мобілізації.
Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Згідно посвідчення № НОМЕР_3 , виданого Регіональною філією «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» 01 березня 2022 року та дійсного до 31 грудня 2022 року, ОСОБА_1 працює на посаді «електромеханік» ВП «Полтавська дистанція сигналізації та зв`язку».
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №4007/1083 від 27 березня 2022 року солдат ОСОБА_1 дійсно у період з 27 березня 2022 року безпосередньо приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в н.п. Авдіївка Донецької області. Підстава: бойове розпорядження командувача ОСУВ «Хортиця» №313 ОКП 70т від 23 березня 2022 року.
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України №4007/548 від 30 березня 2022 року солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , відповідно до Указу Президента України про загальну мобілізацію №69/2022 від 24 лютого 2022 року; наказ про зарахування до списків військової частини НОМЕР_1 від 10 березня 2022 року № 4.
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року /далі Закон № 3543-XII / під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Згідно із положеннями статті 23 «Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації» Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:
заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії);
жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років;
жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років;
жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років;
жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;
жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;
усиновителі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, на утриманні яких перебувають діти-сироти або діти, позбавлені батьківського піклування, віком до 18 років;
зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду;
які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;
опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;
жінки та чоловіки, які мають неповнолітню дитину (дітей) і чоловіка (дружину), який (яка) проходить військову службу за одним із видів військової служби, визначених частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";
народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим;
працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів), підприємств, установ та організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Національної поліції України, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, Державної виконавчої служби України, Управління державної охорони України;
інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.
Особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому - дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.
Призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також:
здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти;
наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки;
жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа:
військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;
працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули або пропали безвісти під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення;
осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії з утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Особи, зазначені в абзацах четвертому - восьмому частини другої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.
Не підлягають призову на військову службу під час часткової мобілізації протягом шести місяців з дня звільнення з військової служби військовозобов`язані з числа громадян, які проходили військову службу за призовом під час мобілізації та були звільнені зі служби у запас (крім військовослужбовців, зарахованих на службу у військовому оперативному резерві першої черги). Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.
Положеннями статей 24 та 25 Закону № 3543-XII встановлено, що бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.
Бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування та на підприємствах, в установах і організаціях, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), у разі, якщо це необхідно для забезпечення функціонування зазначених органів та виконання мобілізаційних завдань (замовлень). Такі військовозобов`язані не підлягають прийняттю на службу у військовому резерві. Організація, порядок, обсяги та переліки посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Отже, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, зокрема, військовозобов`язані, які заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому організація, порядок, обсяги та переліки посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Дослідивши матеріали заяви, судом встановлено, що відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 № 4 від 10 березня 2022 року, бойового розпорядження командувача ОСУВ «Хортиця» №313 ОКП 70Т від 23 березня 2022 року та наказу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09 березня 2022 року ОСОБА_1 призваний на військову службу та направлений для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 , а з 27 березня 2022 року безпосередньо приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в н.п. Авдіївка Донецької області.
Оскільки в заяві заявником не наведено очевидних ознак протиправності вказаних рішень (з посиланням на відповідні закони, акти Президента України та Кабінету Міністрів України щодо переліку посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час), у суду наразі відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 протиправно було призвано на військову службу після прийняття Президентом України Указу «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року.
Крім того, підстави вважати наказ Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09 березня 2022 року щодо призову ОСОБА_1 на військову службу таким, що має очевидні ознаки протиправності та порушує права заявника у зв`язку з видачею заявнику посвідчення № НОМЕР_2 від 18 липня 2019 року про відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, наразі відсутні, оскільки такі обставини підлягають встановленню саме в ході розгляду адміністративної справи з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які учасники справи надають суду.
Зі змісту заяви про забезпечення позову слідує, що предметом спору, що буде поданий до суду, є скасування наказу та розпорядження Полтавського РТКЦ та СП щодо призову ОСОБА_1 на військову службу.
Разом з тим, відповідно до положень пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Оскільки бойове розпорядження командувача ОСУВ «Хортиця» №313 ОКП 70Т від 23 березня 2022 року в частині, що стосується несення військової служби ОСОБА_1 , та наказ про зарахування ОСОБА_1 до списків військової частини НОМЕР_1 від 10 березня 2022 року №4 не є предметом оскарження в адміністративній справі, суд доходить висновку, що не можуть бути вжиті заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії таких індивідуальних актів та шляхом заборони підрозділам та військовим частинам Міністерства оборони України направляти на бойові завдання ОСОБА_1 .
Також варто зазначити, що вжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 09 березня 2022 року щодо призову ОСОБА_1 на військову службу не матиме наслідком виведення ОСОБА_1 із зони ведення бойових дій, не сприятиме збереженню його життя та здоров`я, а також не припинить перебування його на військовій службі, а тому такий захід забезпечення позову не можна вважати співмірним та належним до позовних вимог.
Отже, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 150 - 152, 154, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Полтавського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Міністерство оборони України про скасування наказу та розпорядження.
Копію ухвали надіслати заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.
Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.І. Слободянюк