Справа № 580/2698/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №580/2698/21 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О,

за участю:

секретаря судового засідання Вітчинкіній К.О.,

позивача не з`явився,

представника відповідача Шевченко Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Черкаській області на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до УСБУ в Черкаській області, в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця - січень 2008 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14.06.2021, яке набрало законної сили 20.09.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

В подальшому, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №580/2698/21.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №580/2698/21 задоволено. Встановлено Управлінню Служби безпеки України в Черкаській області десятиденний строк для подання до суду звіту про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №580/2698/21. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Черкаській області протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали подати до суду звіт про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №580/2698/21.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, УСБУ в Черкаській області подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості після розгляду справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанції вирішувати питання про встановлення судового контролю.

Відповідач наголошує, що фактичні обставини не свідчать про невиконання відповідачем рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 у справі №580/2698/21 чи ухилення відповідача від його виконання. На його виконання, у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-ХІІ у редакції від 06.02.2003 №491-IV і Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, відповідачем нарахована індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно, з урахуванням базового місяця січень 2008 року, що склало 4 871.57 грн. Виплата нарахованої згідно з рішенням суду суми індексації, за вирахуванням військового збору, здійснена відповідачем 22.11.2021 на картковий рахунок позивача платіжним дорученням №1949 від 19.11.2021 в сумі 4 798,50 грн.

19.05.2022 ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду на 15.06.2022.

06.06.2022 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

13.06.2022 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання відповідача задоволено.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

В судове засідання 15.06.2022, яке проводилось в режимі відео конференції, з`явився представник відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Представник відповідача приєднався за допомогою відеоконференцзв`язку. Поставлено на обговорення питання можливості продовження розгляду даної справи за відсутності позивача, представник відповідача вважав за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача у разі його належного повідомлення про розгляд справи. Колегія суддів ухвалила розпочати розгляд справи за даної явки. Втім, в зв`язку з технічним збоєм, подальший розгляд справи був проведений в судовому засіданні в звичайному режимі.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

На виконання ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Аналогічні приписи закріплені у п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України.

Керуючись частинами 2 та 3 статті 129 1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в частинах 2-4 ст. 14 КАС України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Стаття 370 КАС України встановлює судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012, перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012, перше речення абз. 8 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28.08.2020).

На виконання ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (перше речення частини другої); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть ухвалювати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання (абзац другий частини сьомої).

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), була ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України у рішенні №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28.08.2020 узагальнив, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд було б ілюзорним, якби юридична система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (абз. 11 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 15.05.2019 №2-р(II)/2019).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Осовська та інші проти України» від 28.06.2018 зазначив, що юридична визначеність передбачає дотримання принципу остаточності судових рішень (§ 26).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), п. 40, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), п. 67, також рішення у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine), п.71).

Згідно пунктів 63 та 64 Рішення ЄСПЛ по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» стаття 13 Конвенції прямо виражає обов`язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги», та надання відповідного відшкодування (справа «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland).

Зміст зобов`язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги; «ефективність» «засобу юридичного захисту» у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі Кудли, підпункти 157-158; та рішення у справі «Вассерман проти Росії» (Wasserman v. Russia).

За приписами пп. 1 п. 6 ст. 246 КАС України, яка визначає зміст рішення, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Частиною 1 ст. 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, законодавець передбачив два варіанти встановлення судового контролю:

1) під час ухвалення рішення по суті спору;

2) після винесення рішення в ході його виконання.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 (справа №800/320/17) викладено висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

Отже, є помилковою теза апеляційної скарги відповідача, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення можливо лише під час прийняття такого, оскільки встановити такий можливо і після прийняття відповідного рішення.

Зважаючи на те, що на час подання відповідної заяви матеріали справи не містять доказів виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14.06.2021, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність встановити судовий контроль у вказаній справі та зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання вказаного судового рішення.

До апеляційної скарги таких доказів також відповідачем не надано.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Черкаській області залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 15 червня 2022 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан