Справа № 420/4576/22
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4576/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, юридична адреса: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, 65014, місцезнаходження: м. Одеса, вул.Єврейська, 12) про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, юридична адреса: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, 65014, місцезнаходження: м. Одеса, вул.Єврейська, 12), відповідно до якої позивач просив:

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 36 від 11.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 114 о/с від 26.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

Зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 28 січня 2022 року;

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2022 року з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою від 16 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позов обґрунтовано тим, що позивач проходив службу в поліції та наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 114 о/с від 26.01.2022 року його було звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію». Підставою винесення цього наказу слугував наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 36 від 11.01.2022 року.

Позивач не погоджується з винесеними наказами, вважає їх протиправними.

Так, позивач зазначив, що не знає на підставі чого було відкрите службове розслідування, дисциплінарна комісія не повідомляла позивача про те, що іде службове розслідування, не надала можливості позивачу надати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Таким чином, на думку позивача, було порушено його право на захист та розгляд службового розслідування на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади.

Також позивач зазначив, що відповідач всупереч нормам чинного законодавства не видав позивачу належно оформлену трудову книжку із внесеним до неї записом про звільнення та копію наказу про звільнення з роботи, не надіслав позивачу поштове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки.

На думку позивача, саме відповідач має довести наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що він підлягає поновленню на посаді, з якій був протиправно звільнений, з 28.01.2022 року із одночасною виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 11 травня 2022 року витребувано у відповідача копії матеріалів службового розслідування та зупинено провадження у справі до одержання витребуваних доказів.

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/12912/22 та від 13.05.2022 року № 1633/22), до якого додані належним чином засвідчені копії матеріалів службового розслідування.

Ухвалою суду від 20 червня 2022 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій було зупинено.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що за результатами проведеного службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 03.12.2021 року № 2753, за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Одеській області полковника поліції Капуляка В.П. за фактом виявлення відсутності на службі без поважних причин оперуповноваженого СКП відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 було застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Відповідач зазначив, що опитати в рамках проведення службового розслідування лейтенанта поліції ОСОБА_1 не надавалося можливим, так як останній відмовився надавати пояснення щодо себе та свого перебування на лікарняному.

З метою встановлення причини довготривалої відсутності на службі лейтенанта поліції ОСОБА_1 було направлено відповідні запити до медичних закладів, на які отримані відповідні відповіді.

Також був опитаний начальник СКП відділення поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_3 , який пояснив, що 20.08.2021 року лейтенант поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу та повідомив за допомогою телефонного дзвінка, про те, що він захворів, 27.08.2021 року вийшов на службу та надав довідку про тимчасову непрацездатність з 20.08.2021 по 26.08.2021 та був на службі до 31.08.2021. 01.09.2021 знову не вийшов на службу, повідомив, що захворів та перебуває на лікарняному та був відсутній до 26.11.2021 року. 27.11.2021 позивач вийшов на службу та надав довідки, але не на всі дні. Після виходу на службу позивач був відсутній на службі 26.11.2021, 29.11.2021, 30.11.2021, про причини відсутності не повідомив, вказані факти зафіксовані актами. Також були опитані інші співробітники позивача та лікар, який надавав медичну допомогу позивачу.

Таким чином, відповідач зазначив, що лейтенант поліції ОСОБА_1 в рамках проведення службового розслідування не підтвердив належними довідками про тимчасову непрацездатність перебування на лікарняному у наступні дні: 09.09.2021, 10.09.2021, 13.09.2021, 14.09.2021, 15.09.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 23.09.2021, 24.09.2021Ю, 28.10.2021, 29.10.2021, 22.11.2021, 23.11.2021, 24.11.2021, 25.11.2021. Крім того, після виходу на службу 26.11.2021 року позивач, нехтуючи своїми службовими обов`язками, був відсутній на службі 26.11.2021, 29.11.2021, 30.11.2021.

Тому, на думку відповідача, позивач порушив вимоги п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1,2,4,8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що виразилось у особистій недисциплінованості, низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів та доручень.

Щодо не отримання трудової книжки, відповідач звернув увагу, що відомості щодо отримання трудової книжки та витягу з наказу про звільнення наразі отримати не видалось можливим у зв`язку із евакуацією особових справ через воєнні обмеження.

Також відповідач зазначив, що Головним управлінням повністю дотримано процедуру звільнення, яка проведена згідно та у відповідності до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Зокрема відповідач звернув увагу, що у зв`язку з наявністю у ОСОБА_1 діючого дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, керівником ГУНП в Одеській області в межах, наданих йому повноважень вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби.

Також відповідач зазначив, що будь-які клопотання з боку позивача до дисциплінарної комісії не надходили. Як вбачається з матеріалів службового розслідування 09.12.2021 року ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень посилаючись на ст. 63 Конституції України. Тому, відповідач вважає, що твердження позивача, що дисциплінарна комісія не дала можливості позивачу надати письмові пояснення не відповідає дійсності. Також не відповідають дійсності твердження позивача, що він не знає на підставі чого відкрите службове розслідування, оскільки на бланку пояснень ОСОБА_1 від 09.12.2021 року, що заповнювався позивачем власноручно проставлено підпис про ознайомлення з наказом ГУНП в Одеській області, яким призначено службове розслідування.

Також відповідач зазначив, що позивач був ознайомлений із наказом від 11.01.2022 року № 36, 18.01.2022 року.

Крім того, відповідач звернув увагу, що посада, яку займав позивач на час звільнення, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та високого почуття відповідальності перед суспільством та законом за свої дії та бездіяльність і розуміння підстав та наслідків які ним вчиняються.

До суду 20 травня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наполягав на задоволенні позову, зазначивши, що процедура звільнення за відсутність на службі без поважних причин передбачає врахування не лише загальних правил звільнення працівників, але й порядку звільнення працівників, а також строків застосування, правил і порядку накладення і оголошення дисциплінарних стягнень, тобто звільнення за прогул передбачає здійснення ряд послідовних дій.

На думку позивача, у разі невиходу поліцейського на роботу без поважних причин повинні застосовуватися норми ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що самого виявлення відсутності працівника на роботі недостатньо для його звільнення за відсутність на службі без поважних причин, такий факт має бути належним чином зафіксованим. Зазвичай про факт відсутності працівника на роботі повідомляється шляхом подання доповідної записки. Відсутність працівника на роботі може бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі, підписаним комісією, що складається не менше ніж із 3 осіб. Як доповідну записку та й акт про відсутність працівника на роботі необхідно оформити безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. Відсутність працівника також повинна відображатись в табелі обліку робочого часу шляхом проставлення літерного коду «НЗ».

Позивач зазначив, що відповідачем не були надані докази належного документального оформлення відсутності працівника на службі без поважних причин у зазначені вище дати, не надані акти щодо наступних дат: 09.09.2021, 10.09.2021, 13.09.2021. 14.09.2021, 15.09.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 23.09.2021, 24.09.2021, 28.10.2021, 2910.2021, 22.11.2021, 23.11.2021, 24.11.2021, 25.11.2021.

Тому позивач вважає, що залишається незрозумілим, як саме та за яких обставин з`ясовано, що позивач був відсутній на службі без поважних причин у зазначені дні.

Щодо відсутності на робочому місці 26.11.2021, 29.11.2021, 30.11.2021 року позивач зазначив, що зранку 26.11.2021 був на своєму робочому місці, проте через дуже погане фізичне самопочуття поїхав до лікарні, але не встиг нікого на роботі попередити. В результаті позивач знаходився на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 12»ОМР з 26.11.2021 по 30.11.2021 з діагнозом: гостра респіраторно-вірусна інфекція, що підтверджено наданими відповідачем доказами.

Також позивач звернув увагу, що з пояснень відібраних у співробітників позивача в ході службового розслідування неможливо встановити, яким чином вони виявили факт відсутності позивача на службі, так як у них немає спільного робочого місця, а також відповідно до посадових інструкцій позивач не знаходиться постійно в своєму кабінеті, а виконує оперативні розшукові дії.

Окрім того, позивач не погоджується з доводами відповідача, що підписавши 09.12.2021 бланк пояснень він ознайомився із наказом, оскільки бланк в цій частині не був заповнений, не було зазначено номер та дата наказу, та звернув увагу, що в матеріалах справи відсутній будь-який акт про відмову надати пояснення, та докази направлення рекомендованим листом пропозиції позивачу прибути до ГУНП в Одеській області для надання пояснень щодо відсутності на роботі.

Також позивач зазначив, що відповідачем надано довідку про доходи від 23.09.2022 № 226, з якої вбачається, що позивачу за листопад, грудень 2021 року заробітну плату було нараховано за повні 30 та 31 днів відповідно кількості фактично відпрацьованих робочих днів, що, на думку позивача, є доказом того, що у табелі обліку робочого часу позивача відмітка про прогул відсутня.

У свою чергу відповідачем надано заперечення (вхід. №ЕП/14817/22 від 31.05.2022 року), відповідно до яких відповідач наполягав на відмові у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомляв свого керівника про погіршення самопочуття та перебування на лікарняному, за таких обставин керівництво вважало, що позивач відсутній на служби за поважними причинами. Невідповідність інформації повідомленої ОСОБА_1 фактичним обставинам з`ясувалась пізніше в ході проведення службового розслідування, тому складання актів та доповідних записок прямо унеможливлюється.

Відповідач звернув увагу, що позивач не підтвердив законність своєї відсутності за вказані дні і в рамках службового розслідування, належними довідками про тимчасову непрацездатність перебування на лікарняному.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Суд встановив, що за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Одеській області полковника поліції Капуляка В.П. за фактом виявлення відсутності на службі без поважних причин оперуповноваженого СКП відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , наказом ГУНП в Одеській області від 03.12.2021 року № 2753 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» було призначено службове розслідування, організацію проведення якого здійснювати у формі письмового провадження, з метою з`ясування причин та умов порушення лейтенантом поліції ОСОБА_1 службової дисципліни, дослідження ефективності проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни безпосереднім та прямими керівниками останнього.

Матеріалами службового розслідування підтверджено, що в ході службового розслідування був опитаний начальник СКП відділення поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області підполковник поліції ОСОБА_3 , який пояснив, що 20.08.2021 року лейтенант поліції ОСОБА_1 не вийшов на службу та повідомив за допомогою телефонного дзвінка, про те, що він захворів, 27.08.2021 року вийшов на службу та надав довідку про тимчасову непрацездатність з 20.08.2021 по 26.08.2021 та був на службі до 31.08.2021. 01.09.2021 знову не вийшов на службу, повідомив, що захворів та перебуває на лікарняному та був відсутній до 26.11.2021 року. 27.11.2021 позивач вийшов на службу та надав довідки, але не на всі дні. Після виходу на службу 26.11.2021 року позивач був відсутній на службі 26.11.2021, 29.11.2021, 30.11.2021, про причини відсутності не повідомив, вказані факти зафіксовані актами. Також були допитані інші співробітники позивача та лікар, який надавав медичну допомогу позивачу.

З метою встановлення причини відсутності позивача на службі, дисциплінарною комісією були направлені відповідні запити до медичних закладів, а саме:

- ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» № 55/621 від 08.12.2021;

- КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 18» ОМР № 55/620 від 08.12.2021;

- КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 28» ОМР № 55/627 від 08.12.2021;

- КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 12» ОМР № 55/659 від 08.12.2021.

Згідно з відповіді з ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» № 671 від 22.12.2021, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні вказаної установи з 20.08.2021 по 26.08.2021 та на амбулаторному лікуванні з 01.09.2021 по 08.09.2021, з 16.09.2021 по 20.09.2021, з 01.11.2021 по 12.11.2021 та з 15.11.2021 по 19.11.2021.

Згідно з відповіді з КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 18» ОМР від 22.12.2021 № 670, в період з 20.08.2021 по 03.12.2021 ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався, декларацію з сімейним лікарем не укладав, електронну картку не оформлював.

Згідно з відповіді з КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 28» ОМР № 669 від 22.12.2021, позивач з 27.09.2021 по 27.10.2021 знаходився на амбулаторному лікуванні у вказаній установі, у сімейного лікаря ОСОБА_4 з діагнозом: синвіїт лівого колінного суглобу, больовий синдром.

Згідно з відповіді з КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 12» ОМР від 22.12.2021 № 674 ОСОБА_1 знаходися на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря вказаної установи з 26.11.2021 по 30.11.2021 з діагнозом: гостра респіраторно-вірусна інфекція, про що було створено електронний медичний висновок про тимчасову непрацездатність.

Суд встановив, що позивач відмовився від надання пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України.

Також матеріалами справи підтверджено, що на час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді «неповної посадової відповідності», оголошене наказом ГУНП в Одеській області від 15.12.2021 № 2853.

За результатами службового розслідування був складений та затверджений висновок службового розслідування за фактом виявлення відсутності на службі без поважних причин оперуповноваженого СКП відділення поліції № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 від 30.12.2021 року.

Вказаним висновком службового розслідування встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 в рамках проведення службового розслідування не підтвердив належними довідками про тимчасову непрацездатність перебування на лікарняному у наступні дні: 09.09.2021, 10.09.2021, 13.09.2021, 14.09.2021, 15.09.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 23.09.2021, 24.09.2021, 28.10.2021, 29.10.2021, 22.11.2021, 23.11.2021, 24.11.2021, 25.11.2021. Крім того, після виходу на службу 26.11.2021 року позивач, нехтуючи своїми службовими обов`язками, був відсутній на службі 26.11.2021, 29.11.2021, 30.11.2021.

На підставі зібраних матеріалів дисциплінарна комісія дійшла висновку, що лейтенант поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1,2,4,8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, Присяги поліцейського, пп. 1,2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, пп. 3.1, 3.2 розділу ІІІ, п. 4.3 розділу ІУ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, що виразилось у особисті недисциплінованості, низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів та доручень МВС України, Національної поліції України щодо дотримання службової дисципліни, та за скоєння дисциплінарного проступку вважала би лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити із служби в поліції.

Суд встановив, що на підставі висновку службового розслідування наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 36 від 11.01.2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», за скоєння дисциплінарного проступку до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 114 о/с від 26.01.2022 року «По особовому складу», позивача з 28 січня 2022 року звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію». Підстава: наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області № 36 від 11.01.2022 року та подання начальника Одеського районного управління поліції № 1 цього Головного управління від 18.01.2022.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовано Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №580-VIII).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина перша та друга статті 19 Закону №580-VIII).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут).

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно з статті 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 (надалі - Порядок № 893).

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.

Так, позивач зазначив, що не знав на підставі чого було відкрите службове розслідування, дисциплінарна комісія не повідомляла позивача про те, що іде службове розслідування, не надала можливості позивачу надати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Відповідач заперечував проти таких доводів, з посиланням на матеріали службового розслідування.

Надаючи оцінку цим доводам та запереченням, суд виходить із застосування таких норм права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Аналогічні права поліцейського передбачені Порядком № 893, а саме: відповідно до п. 2 розділу ІУ Порядок № 893, поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право:

надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи;

ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами;

подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії;

користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Одночасно частиною 3 ст.18 Дисциплінарного статуту передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Таким чином, чинним законодавством, що регулює порядок проведення службового розслідування передбачено забезпечення права поліцейського на захист.

Відповідно до ст.18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Матеріалами службового розслідування підтверджено, що ОСОБА_1 09.12.2021 року відмовився від надання пояснень відповідно до ст. 63 Конституції України, в якому власноручно записано «Согласно ст. 63 КУ на даний момент відмовляюсь від дачі пояснення відносно мого надходження на лікарняному».

Враховуючи вищевикладені та встановлені обставини суд доходить висновку, що позивачу було відомо про проведення службового розслідування з підстав перебування на лікарняному, відповідачем дотримані умови надання права позивачу на захист та позивач добровільно відмовився від гарантованого законом свого права на захист. Тому наведені позивачем доводи щодо неповідомлення про службове розслідування та не надання можливості надати пояснення відхиляються судом.

Посилання позивача на те, що відповідачем не надані докази направлення рекомендованим листом пропозиції позивачу прибути до ГУНП в Одеській області для надання пояснень щодо відсутності на роботі, також відхиляються судом, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 18 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень та виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Однак, суду не надані докази, що позивач був відсутній на службі під час проведення службового розслідування.

По суті виявлених порушень суд зазначає таке.

Так, висновком службового розслідування встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 в рамках проведення службового розслідування не підтвердив належними довідками про тимчасову непрацездатність перебування на лікарняному у наступні дні: 09.09.2021, 10.09.2021, 13.09.2021, 14.09.2021, 15.09.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 23.09.2021, 24.09.2021, 28.10.2021, 29.10.2021, 22.11.2021, 23.11.2021, 24.11.2021, 25.11.2021. Крім того, після виходу на службу 26.11.2021 року позивач, нехтуючи своїми службовими обов`язками, був відсутній на службі 26.11.2021, 29.11.2021, 30.11.2021.

Позивач вважає, що самого виявлення відсутності працівника на роботі недостатньо для його звільнення за відсутність на службі без поважних причин, такий факт має бути належним чином зафіксованим. Зазвичай про факт відсутності працівника на роботі повідомляється шляхом подання доповідної записки. Відсутність працівника на роботі може бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі, підписаним комісією, що складається не менше ніж із 3 осіб. Як доповідну записку та й акт про відсутність працівника на роботі необхідно оформити безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. Відсутність працівника також повинна відображатись в табелі обліку робочого часу шляхом проставлення літерного коду «НЗ».

У свою чергу відповідач зазначив, що ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомляв свого керівника про погіршення самопочуття та перебування на лікарняному, за таких обставин керівництво вважало, що позивач відсутній на служби за поважними причинами. Невідповідність інформації повідомленої ОСОБА_1 фактичним обставинам з`ясувалась пізніше в ході проведення службового розслідування, тому складання актів та доповідних записок прямо унеможливлюється.

Надаючи оцінку вказаним доводам та запереченням сторін, суд виходить із такого.

Суд зазначає, що позивачем не спростовується факт невиходу на службу у зазначені дні: 09.09.2021, 10.09.2021, 13.09.2021, 14.09.2021, 15.09.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 23.09.2021, 24.09.2021, 28.10.2021, 29.10.2021, 22.11.2021, 23.11.2021, 24.11.2021, 25.11.2021.

Суду не надані докази перебування позивача на службі у ці дні, виконання покладених на нього обов`язків, тобто докази на спростування фактичних обставин встановлених дисциплінарною комісією в ході службового розслідування, також не надані докази відсутності на службі з поважних причин.

Суд враховує, що поміж цих днів позивач перебував на лікарняному, який належним чином підтверджений відповідними довідками про тимчасову непрацездатність, тому суд погоджується з доводами відповідача, щодо неможливості у ці дні складати акти про відсутність позивача на службі без поважних причин, оскільки ГУНП в Одеській області не володіло достеменною інформацією щодо завершення терміну тимчасової непрацездатності позивача та відсутності на службі без поважних причин.

Матеріалами справи підтверджено, що доповідна записка про доцільність призначення службового розслідування була подана начальнику ГУНП в Одеській області 30 листопада 2021 року, тобто у день, коли виявлено відсутність позивача на робочому місці без поважних причин.

Тому, наведені доводи щодо порушення порядку оформлення факту відсутності на роботи без поважних причин відхиляються судом.

Щодо застосованого до позивача дисциплінарного стягнення суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з п. 2 ч. 6 вказаної статті, обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.

Суд встановив, що на час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді «неповної посадової відповідності», оголошене наказом ГУНП в Одеській області від 15.12.2021 № 2853.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє (ч. 12 ст. 19 Дисциплінарного Статуту).

Згідно з п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію", який набув чинності 07.11.2015 року (далі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Таким чином, працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції позивач склав присягу "з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов?язки", тим самим взяв на себе підвищені вимоги, які пред?являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися, де за порушення вимог Закону №580-VIII передбачена дисциплінарна відповідальність згідно Дисциплінарного статуту.

Суд вважає, що відсутність на місці несення служби з поважних причин повинна бути належним чином документально оформлені, а саме листком непрацездатності, який є єдиним офіційним документом, що дозволяє бути відсутнім на роботі у зв`язку із хворобою.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справі № 815/810/18 від 31.07.2019 року, по справі № 805/1126/18-а від 16.04.2018 року.

Однак, позивачем жодні докази поважності відсутності на службі не надані. Тому суд доходить висновку, що відповідачем доведено та підтверджено наявність скоєння позивачем дисциплінарного проступку, який полягав у вчиненні ним прогулу.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Суд вважає, що накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача, та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 36 від 11.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 114 о/с від 26.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції спірного наказу діяв на підставі, у межах повноважень, та у спосіб передбачений законодавством України, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 114 о/с від 26.01.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Тому відсутні правові підстави для задоволення решт позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 28 січня 2022 року та стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2022 року з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (, юридична адреса: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, 65014, місцезнаходження: м. Одеса, вул.Єврейська, 12) про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.