Справа № 380/21834/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі: судді Сакалоша В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Відділу №3 (Первомайський) управління у Лозівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державного кадастрового реєстратора Відділу №3 (Первомайський) управління у Лозівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (61115, Харківська обл., м. Харків, вул. Космічна 21), третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області (61165, м.Харків, вул. Космічна 21) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення №РВ-021 від 30.09.2021 державного кадастрового реєстратора Відділу №3 (Первомайський) управління у Лозівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (ІКЮО 39792822) Шевцової Анни Олексіївни;

- зобов`язати державного кадастрового реєстратора зареєструвати земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що Державний кадастровий реєстратор Відділу №3 (Первомайський) управління у Лозівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (ІКЮО 39792822) Шевцова Анна Олексіївна відмовила у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру обгрунтовуючи свою відмову тим, що у державному акті на право приватної власності на землю наявні помилки.

Ухвалою від 01.12.2021 суд відкрив спрощене позовне провадження в адміністративній справі та призначив справу до розгляду з повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У даному випадку, у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки щ натурі (на місцевості), розробленій ТзОВ «ГЕО-ТЕХ» за заявою ОСОБА_1 , зазначено, що підставою для виконання робіт є наступні документи: державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ № 7276 від 27.06.1997, технічне завдання. Розглянувши копію державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 7276, р. № 1422 від 27.06.1997 р., долучену до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої ТзОВ «ГЕО-ТЕХ», який належить замовнику документації із землеустрою - ОСОБА_1 , відповідачем було виявлено, що, внесені до державного акта зміни у межах і розмірах земельної ділянки, посвідчені підписом, як зазначено, Є.Рогальського. Підписом Є.Рогальського також посвідчений план зовнішніх меж земельної ділянки до внесення змін до державного акта. При цьому, підписи ОСОБА_2 у складових частинах державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 7276, а саме на «Плані зовнішніх меж земельної ділянки» та «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» відрізняються один від одного.

26 липня 2002 року згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Городоцькото районного нотаріального округу Страшевською Х.Г., ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 0,0419 га, право власності на яку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ 7276 від 27.06.1997 року.

На архівному примірнику Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 7276 від 27.06.1997 року на ім`я ОСОБА_1 відсутні будь-які порушенням пункту 3.9 Інструкції № 43, а саме: внесення змін до Державного акта на право приватної власності на землю серії ЛВ 7276 від 27.06.1997 року здійснено невідомою особою тільки в примірнику державного акта громадянина ОСОБА_1 та факт внесення змін підтверджено підписом невідомої особи, оскільки фактично підпис Є.Рогальського у розіділі Державного акта з назвою «Зміни у межах і розмірах земельної ділянки» є відмінним від підпису того ж Є.Рогальського у розділі «План зовнішніх меж земельної ділянки».

Відтак, можна зробити обґрунтований висновок про те, що бланк державного акта був пошкоджений. Внесення змін до державного акта відбулися із порушеннями пункту 3.9 Інструкції No 43.

Протокольною ухвалою від 21.12.2021 суд залучив до участі у справі третю особу Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Державний кадастровий реєстратор Відділу № 3 (Первомайський) управління у Лозівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (ІКЮО 39792822) Шевцова Анна Олексіївна рішенням №РВ-021 від 30.09.2021 відмовила у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Оскаржуване рішення державний кадастровий реєстратор обґрунтував таким:

«п.2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель. Але відомості, які містяться в документації із землеустрою, не відповідають даним державного акта на право власності на землю серії ЛВ 7276 від 27.06.1997, а саме: площа земельної ділянки становить 0,0422 га, якщо рахувати площу по промірах на плані зовнішніх меж земельної ділянки 0,0841 га, але документація із землеустрою розроблена на земельну ділянку площею 0,0821 га. Крім того, на плані зовнішніх меж земельної ділянки державного акту наявні виправлення. Таким чином, в державному акті припущені помилки. У випадку, коли неможливо виправити помилку, звернувшись до органу, який видав державний акт, справа може бути вирішена судом як окреме провадження.»

Державний акт виданий 27.06.1997 року.

26.07.2002 року Позивач придбав у громадянки ОСОБА_3 суміжну земельну ділянку за договором купівлі-продажу земельної ділянки.

Саме на підставі цього договору внесені відповідні виправлення у державний акт. Це підтверджується відповідним записом у безпосередньо у державному акті (перша графа у розділі «Зміни у межах та розмірах земельної ділянки»).

У технічній документації містилась нотаріально посвідчена заява позивача від 07.09.2021 у якій вказано, що даною заявою надаю свою згоду на зміну довжини ліній і конфігурацій меж без збереження площі, яка виникла в результаті виконання топографо-геодезичних робіт для складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)...»

ОСОБА_1 категорично не погоджується зі спірними рішеннями, вважає їх протиправним та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернулось до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно із статтею 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин (ч. 1 ст. 4 ЗК України), а завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (ч. 2 ст. 4 ЗК України).

Відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно із частиною 10 статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

У той же час, правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначеного Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 № 3613-VI (далі Закон № 3613-VI).

Статтею 1 Закону № 3613-VI регламентовано, що Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до статті 2 Закону № 3613-VI Державний земельний кадастр ведеться з метою інформаційного забезпечення органів державної влади та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб при: регулюванні земельних відносин; управлінні земельними ресурсами; організації раціонального використання та охорони земель; здійсненні землеустрою; проведенні оцінки землі; формуванні та веденні містобудівного кадастру, кадастрів інших природних ресурсів; справлянні плати за землю.

За правилами статті 3 Закону № 3613-VI Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: обов`язковості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про всі його об`єкти; єдності методології ведення Державного земельного кадастру; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону; відкритості та доступності відомостей Державного земельного кадастру, законності їх одержання, поширення і зберігання; безперервності внесення до Державного земельного кадастру відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються; документування всіх відомостей Державного земельного кадастру.

У відповідності до положень частин 1-3 статті 5 Закону № 3613-VI ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом: створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

Між тим, у відповідності до частин 1-2 статті 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В контексті положень частини 3 статті 24 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи;

органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності);

замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву).

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 3613-VI для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Заява з доданими документами надається заявником особисто чи уповноваженою ним особою або надсилається поштою цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно із частиною 5 статті 24 Закону № 3613-VI державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

У той же час, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі Порядок №1051), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Положеннями пунктів 66-70 Порядку №1051 встановлено, що до Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами вносяться відомості (зміни до них), зазначені у пунктах 21-25 цього Порядку, про об`єкти Державного земельного кадастру.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Відомості про об`єкти Державного земельного кадастру, що змінюються, вносяться до Державного земельного кадастру безперервно.

Відомості (зміни до них) вносяться одночасно до документів Державного земельного кадастру в текстовій та графічній формі.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою згідно з додатком 12 замовника документації із землеустрою та оцінки земель або її розробника від імені замовника, якщо це передбачено договором на виконання відповідних робіт (далі - заявник).

Заява разом з документацією із землеустрою або оцінки земель, електронним документом та іншими документами, зазначеними у пунктах 91-137 цього Порядку, подається заявником Державному кадастровому реєстраторові особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, крім випадків, передбачених у пунктах 110-1, 110-2 цього Порядку.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється без подання заяви у випадках: отримання відомостей (змін до них) у порядку інформаційної взаємодії з кадастрами та інформаційними системами; отримання від органів державної влади та органів місцевого самоврядування рішень про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель; зазначених у пункті 119 цього Порядку.

Державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє:

1) повноваження особи, що звернулася за внесенням відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

2) наявність повного пакета документів, необхідних для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

3) розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії його повноважень;

4) придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі звернення за внесенням відповідних відомостей (змін до них) неналежної особи (особи, яка не може бути заявником відповідно до цього Порядку), подання заявником не повного пакета документів та/або розташування об`єкта Державного земельного кадастру на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора Державний кадастровий реєстратор відмовляє такій особі, заявникові у прийнятті заяви безпосередньо у момент її подання або у день надходження рекомендованим листом зазначених документів за формою згідно з додатком 13 із зазначенням рекомендацій щодо усунення причин, що є підставою для такої відмови, зокрема найменування та місцезнаходження органу, до повноважень якого належить внесення відомостей (змін до них) про об`єкт Державного земельного кадастру.

У разі відповідності заяви разом з документами вимогам, зазначеним у цьому пункті, Державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті та обліковує її відповідно до пункту 71 цього Порядку.

Згідно із пунктом 73 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру: 1) розглядає її разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, та перевіряє: відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку; 2) за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

Державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення в паперовій формі, а у випадку, передбаченому пунктом 110-1 цього Порядку, рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру отримується заявником в електронній формі через Єдиний державний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему Держгеокадастру.

У разі коли заявник особисто отримує рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, він пред`являє Державному кадастровому реєстраторові паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі звернення уповноваженої заявником особи - також документ, що підтверджує її повноваження діяти від імені заявника. Документ, що підтверджує повноваження діяти від імені іноземної особи, повинен бути легалізований в установленому законодавством порядку.

За правилами пункту 74 Порядку №1051 державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність:

1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів);

2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1;

3) даним документації із землеустрою та оцінки земель.

Пунктом 74-1 Порядку №1051 встановлено, що у разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність електронного документа установленим вимогам, до рішення про відмову Державний кадастровий реєстратор додає протокол проведення перевірки електронного документа, в якому зазначаються відомості, передбачені пунктом 78 цього Порядку.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до наступних висновків.

По-перше, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

По-друге, Державний кадастровий реєстратор у момент надходження до нього заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з документами, зазначеними у пункті 69 Порядку №1051 перевіряє придатність електронного документа для проведення його перевірки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

По-третє, Державний кадастровий реєстратор протягом строку, встановленого пунктом 73 цього Порядку, перевіряє електронний документ на відповідність: 1) даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним кадастрових карт (планів); 2) вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа згідно з додатком 1; 3) даним документації із землеустрою та оцінки земель.

В четверте, у разі коли підставою для відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є невідповідність електронного документа установленим вимогам, до рішення про відмову Державний кадастровий реєстратор додає протокол проведення перевірки електронного документа, в якому зазначаються відомості, передбачені пунктом 78 цього Порядку.

Отже, наведене в сукупності свідчить про те, що перевірка електронного документа установленим вимогам є частиною перевірки Державним кадастровим реєстратором заяви особи разом з документами на відповідність останніх вимогам закону.

Між тим, згідно із частиною 6 статті 24 Закону № 3613-VI підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Зміна найменування акціонерного товариства у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у державній реєстрації земельної ділянки.

Звідси слідує, що невідповідність поданих документів вимогам законодавства є підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

У той же час, як свідчить зміст спірного рішення підставою для його прийняття була невідповідність на плані зовнішніх меж земельної ділянки державного акту та наявні виправлення. Таким чином відповідач дійшов до висновку, що в державному акті припущені помилки.

Як вже було встановлено судом, позивач отримав Державний акт 27.06.1997 року. 26.07.2002 року Позивач придбав у громадянки ОСОБА_3 суміжну земельну ділянку за договором купівлі-продажу земельної ділянки.

Саме на підставі цього договору внесені відповідні виправлення у державний акт. Це підтверджується відповідним записом у державному акті (перша графа у розділі «Зміни у межах та розмірах земельної ділянки»).

Отже, позивач у 1997 році набув земельну ділянку за державним актом площею 0,0422 га, у 2002 році придбав суміжну земельну ділянку площею 0,0419 га, у наслідок чого змінена площа земельної ділянки за державним актом шляхом об`єднання із її земельною ділянкою, і про що, відповідно до п. 3.9. Інструкції № 43, були внесені відповідні зміни до державного акта.

Підсумовуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідач протиправно та безпідставно прийняв рішення №РВ-021 від 30.09.2021 та відмовив у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Так, згідно із пунктом 75 Порядку №1051 у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор:

1) за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру вносить електронний документ та відомості, які він містить, до Державного земельного кадастру;

2) робить на титульному аркуші документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалах документації із землеустрою та оцінки земель, що містять графічне зображення об`єктів Державного земельного кадастру, аркушах відомостей про координати поворотних точок їх меж, частин, обмежень, угідь у паперовій формі позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру за формою згідно з додатком 15.

У разі подання заявником документації із землеустрою та оцінки земель в електронній формі зазначена позначка не проставляється, а на таку документацію накладається власний електронний цифровий підпис Державного кадастрового реєстратора;

3) присвоює за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру земельній ділянці, що реєструється, кадастровий номер та у випадках, зазначених у пунктах 107-161 цього Порядку, відкриває Поземельну книгу (вносить відповідні записи до неї);

4) виготовляє у випадках, зазначених у пунктах 162-199 цього Порядку, витяг з Державного земельного кадастру для підтвердження внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру;

5) оприлюднює інформацію про внесення відомостей до Державного земельного кадастру згідно з пунктами 209-211 цього Порядку та відповідні відомості про об`єкти Державного земельного кадастру згідно з пунктами 162-199 цього Порядку;

6) повертає заявникові документацію із землеустрою та оцінки земель з проставленою позначкою про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру у разі подання такої документації у паперовій формі або в електронній формі - за власним електронним цифровим підписом.

Витяг з Державного земельного кадастру, який надається для підтвердження внесення до Державного земельного кадастру відповідних відомостей, є підставою для передачі відповідної документації на затвердження органу державної влади або органу місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню даним органом).

Аналіз вказаного дає суду підстави для висновку, що якщо у разі відповідності поданих документів, зазначених у пункті 69 цього Порядку, вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку, та електронного документа вимогам, зазначеним у пункті 74 цього Порядку, Державний кадастровий реєстратор повертає заявникові документацію із землеустрою та оцінки земель з проставленою позначкою про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру у разі подання такої документації у паперовій формі або в електронній формі - за власним електронним цифровим підписом.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку, що відповідач протиправно прийняв оскаржувані рішення та діяв не в межах наданих йому повноважень, а відтак є підстави для скасування рішення №РВ-021 від 30.09.2021.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 72, 73, 77, 139, 143, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення №РВ-021 від 30.09.2021 державного кадастрового реєстратора Відділу №3 (Первомайський) управління у Лозівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (ІКЮО 39792822) Шевцової Анни Олексіївни.

Зобов`язати державного кадастрового реєстратора зареєструвати земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державного кадастрового реєстратора Відділу №3 (Первомайський) управління у Лозівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (ІКЮО 39792822) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сакалош В.М.