Справа № 480/6110/21
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 р. Справа № 480/6110/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2021, головуючий суддя І інстанції: Павлічек В.О., вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 06.08.21 по справі № 480/6110/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду Україна в Сумській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 06.03.2020 по 26.10.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період 06.03.2020 по 26.10.2020.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про протиправність дій пенсійного органу щодо не виплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 06.03.2020 по 26.10.2020.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративно судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що в березні 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (а.с. 25).

За результатами розгляду заяви та документів позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення від 05.03.2020 № 2853, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років (наявний страховий стаж 26 років 8 місяців 12 днів). До страхового стажу не зарахований період роботи в ТОВ «Пеленг ЛТД» з 11.10.1997 року по 18.05.2001 року (а.с. 26).

Не погодившись з вказаним рішенням пенсійного органу позивач звернувся до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №480/3316/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 05.03.2020 № 2853, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи з 11.10.1997 по 18.05.2001 в товаристві з обмеженою відповідальністю "Пеленг ЛТД".

Рішення набрало законної сили 26.10.2020.

14.01.2021 позивач через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся з клопотанням про виплату заборгованості по пенсії за період з 06.03.2020 по 26.10.2020.

За результатами розгляду вказаного звернення Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом від 02.03.2021 р. № 1189-1184/А-02/8-1800/21, яким посилаючись на загальні норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про виконавче провадження» не задовольнило клопотання ОСОБА_1 .

Не погодившись з отриманою відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 87 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788- ХІІ), нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно з ст. 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-ІV), нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.

Отже норми ст. 87 Закону № 1788-ХІІ, ст. 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а.

Як свідчать матеріали справи, на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 по справі № 480/3316/20 пенсійним органом зараховано ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи з 11.10.1997 по 18.05.2001 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Пеленг ЛТД» та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №58 від 13.11.2020 призначено позивачу пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26.10.2020, тобто з дня набрання законної сили рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі № 480/3316/20 (а.с. 28).

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції по справі №480/3316/20 питання призначення пенсії ОСОБА_1 не розглядалося та не вирішувалося.

Крім того, позивач не оскаржував, ані рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №58 від 13.11.2020 щодо призначення пенсії саме з 26.10.2020, ані відповідні дії відповідача з призначення пенсії.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вирішенню питання нарахування та виплати заборгованості передує вирішення питання щодо призначення пенсії.

Так, оскільки пенсія позивачу призначена з 26.10.2020 і це рішення є діючим, протиправним та незаконним не визнавалося та не скасовувалося, відтак і підстави для нарахування пенсії позивачу за період, що передує даті її призначення відсутні, відповідно і заборгованості з пенсійних виплат за цей період не існує.

Згідно з ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного колегія суддів зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України, ст. ст. 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту, є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог, визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).

З урахуванням викладеного вище, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб.

Зважаючи на підстави та предмет позову у даній справі (визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду Україна в Сумській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за період з 06.03.2020 по 26.10.2020), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не допущено протиправних дій, які б порушувалися права позивача.

Враховуючи встановлені по справі обставини, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 по справі №480/6110/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило