Справа № 480/12769/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.10.2021 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68%;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 17.01.2020 року № 04-123/20 у розмірі 68%, починаючи з 01.09.2021 року.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивачу з 16.10.2016, як судді у відставці, призначене і виплачується щомісячне довічне грошове утримання. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2021. року по справі № 480/18-23/21) було зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 64% суддівської винагороди з урахуванням двох років проходження строкової військової служби та половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу. У вересні 2021 року позивач звернувся з заявою до відповідача про необхідність урахування до стажу судді двох років стажу роботи адвокатом та провести відповідний перерахунок суддівської винагороди за кожний повний рік роботи у розмірі двох відсотків грошового утримання судді (2x2=4) та починаючи з вересня 2021 року здійснювати перерахунок та начислення грошового утримання у розмірі 68 % суддівської винагороди. Проте відповідачем було відмовлено у перерахунку грошового утримання у розмірі 68 % суддівської винагороди з тих підстав, що такого зобов`язання судовим рішенням не виносилось.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
На виконання вимог суду представником Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області було надано суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що відсоток грошового забезпечення позивача становить 64%, адже перерахунок довічного грошового утримання судді здійснювався за нормами законодавства, що передбачають відповідний відсоток (а.с. 35-36).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Відповідно до записів в трудовій книжці, рішенням сесії обласної ради від 29.04.1993 року позивача було вперше обрано суддею Охтирського районного суду (а.с. 18).
Наказом від 05.10.2016 року № 4 позивача було відраховано зі штату Тростянецького райсуду із займаної посади судді 05.10.2016 року (а.с. 25).
При цьому, як зазначено у позовній заяві, позивачу з 16.10.2016, як судді у відставці, призначене і виплачується щомісячне довічне грошове утримання.
В подальшому рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 у справі № 480/1823/21, зокрема, було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 17.01.2020 № 04-123/20 у розмірі 64% суддівської винагороди, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 50-52).
При цьому в даному рішенні суду зазначено, що "рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2019 (справа №480/408/19) зобов`язано орган пенсійного фонду призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного, максимального розміру, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 27 років, починаючи з 01.12.2018 (а.с.15-17). Тобто, судом до стажу роботи позивача, який дає судді право на відставку, був зарахований також період проходження строкової військової служби та половина строку навчання у Харківському юридичному інституті. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що відповідно до статті 142 Закону України №1402-VIII, ОСОБА_1 , як суддя у відставці зі стажем 27 років, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 % від грошового утримання судді на відповідній посаді".
Згодом позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою від 29.09.2021 року, в якій просив здійснити з 01.09.2021 року перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди (а.с. 26). При цьому в даній заяві позивач зазначив, що до його стажу роботи судді необхідно додати два роки стажу роботи адвокатом та відповідно зробити перерахунок суддівської винагороди за кожний повний рік роботи на 2 % грошового утримання судді (2*2=4%).
Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Положеннями статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
В свою чергу в п.6 частини першої статті 92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється Законом України Про судоустрій і статус суддів.
Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд регулюється Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі по тексту - Закон № 1402-VIII).
Згідно з частиною першою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12 липня 2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Абз.4 п. 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.
Аналогічний підхід у своїх рішеннях застосовує й Конституційний Суд України, вказуючи на те, що мета встановлення певних відмінностей (вимог) у правовому статусі повинна бути істотною, а самі відмінності (вимоги), що переслідують таку мету, мають відповідати конституційним положенням, бути об`єктивно виправданими, обґрунтованими та справедливими. У противному разі встановлення обмежень означало б дискримінацію (абзац сьомий пункту 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні» прямою дискримінацією є ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Таке поводження за змістом пункту 2 частини першої статті 1 цього ж Закону може полягати, в тому числі, в обмеженні у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами у будь-якій формі.
Ураховуючи викладене, суд зазначає, що вимоги до кандидатів на посаду судді були по-різному визначені законодавством України, що діяло на день їх призначення (обрання) на посаду судді, а тому такі вимоги можуть вважатися виправданою, обґрунтованою та справедливою підставою різниці при вирішенні питання щодо обчислення стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, залежно від змісту цих вимог, визначених законодавством, яке було чинним на час призначення (обрання) на посаду судді.
Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24 жовтня 2019 року у справі № 9901/2/19.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 р. №9901/805/18 (провадження №11-1481заі18) вказала, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.
Як слідує з матеріалів справи, відповідачем до спеціального стажу роботи позивача, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання не зараховано період його роботи адвокатом з 30.01.1990 по 04.05.1993.
На час обрання позивача суддею 05.05.1993 року діяв Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ (далі за текстом - Закон №2862).
Відповідно до абз.2 ч.4 ст.43 Закону №2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Згідно з ч.1 ст.7 Закону №2862 право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.
З аналізу наведених норм слідує, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.
Відповідно до абз.4 п.34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Подібні висновки що, відповідно до вимог абзацу 4 пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді підлягає зарахуванню три роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, визначені відповідно до вимог частини першої статті 7 Закону України №2862- ХІІ, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року в справі № 9901/805/18 (провадження №11-1481заі18).
Отже, з урахуванням положень частини другої статті 137 Закону №1402-VIII позивач має право на зарахування до стажу його роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, двох років стажу на роботі адвокатом з 30.01.1990 по 04.05.1993.
При цьому суд зазначає, що розрахунок стажу роботи позивача, який враховується для визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці вже був предметом судового розгляду у справі № 80/408/19 за позовом ОСОБА_1 до Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та рішенням від 20.02.2019 було зобов`язано орган пенсійного фонду призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного, максимального розміру, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 27 років, починаючи з 01.12.2018 (а.с. 47-49).
Також у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 року по справі № 480/1823/21 суд дійшов висновку, що відповідно до статті 142 Закону України №1402-VIII, ОСОБА_1 , як суддя у відставці зі стажем 27 років, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 % від грошового утримання судді на відповідній посаді, у зв`язку з чим було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 17.01.2020 № 04-123/20 у розмірі 64% суддівської винагороди, починаючи з 19.02.2020 (а.с. 50-52).
Тобто рішеннями суду вже встановлювалися обставини наявності у позивача стажу роботи на посаді судді більше 27 років та право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 64 % від грошового утримання судді на відповідній посаді, відповідно до статті 142 Закону України №1402-VIII.
Згідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
При цьому за приписами статті 142 Закону України №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Враховуючи викладене та оскільки позивач має право на зарахування до стажу його роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, двох років стажу на роботі адвокатом з 30.01.1990 по 04.05.1993, суд доходить висновку, що відповідно до статті 142 Закону України №1402-VIII, позивач, як суддя у відставці зі стажем більше 29 років, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 68 % від грошового утримання судді на відповідній посаді.
А відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Сумській області від 17.01.2020 року № 04-123/20 у розмірі 68%, починаючи з 01.09.2021 року.
При цьому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.10.2021 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68%, оскільки в матеріалах справи відсутнє окреме рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо відмови позивачу у здійсненні нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 68% заробітної плати судді. При цьому лист Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.10.2021 не є рішенням органів владних повноважень.
Водночас, згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, які полягають у відмові здійснити нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці у розмірі 68% заробітної плати судді.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, які полягають у відмові здійснити нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці у розмірі 68% заробітної плати судді.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек