Справа № 545/650/22
Суддя: Гальченко О. О.
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/650/22
Провадження № 2-а/545/62/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

при секретарі Лисенко І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 до УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти №4 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Хмелевського Івана Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 22.02.2022 року звернувся до суду із адміністративним позовом доУПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - Хмелевського Івана Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті ( вчинені, допущені ) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи ( їх об`єднань ), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому?законом порядку місцем проживання ( перебування, знаходження ) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 276 КУпАІІ, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129 і ст. 139 ( коли правопорушення вчинено водієм ) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

З огляду на місце обліку транспортного засобу «DAF», модель FT XF 105.460, реєстраційний номер: НОМЕР_1 у ТСЦ МВС № 5341 та знаходження відповідача за адресою: Полтавська область, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В, дана справа підсудна саме Полтавському районному суду Полтавської області.

1. Викладення обставин справи.

ОСОБА_1 - водій автомобіля «DAF FT ХF» д.н.з. НОМЕР_2 , належний ТОВ «УЗТК ТРЕЙД», код ЄДРГІОУ: 43075713, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яка додається.

21.02.2022 року, керуючи вказаним транспортним засобом, він рухався на автомобільній дорозі «Київ - Харків Довжанський» ( М 03 ).

Під час дорожнього руху одне колесо транспортного засобу, зокрема, праве на передній осі було пробито, тому він був вимушений використати запасне для того щоб доїхати до найближчої станції технічного обслуговування.

Орієнтовно через півгодини після заміни колеса, на ( М 03 ) 308 км. він був зупинений працівниками поліції, які належно не представилися, не повідомили йому про підстави зупинки та розпочали оглядати керований ним транспортний засіб.

У ході огляду керованого ним транспортного засобу, працівник поліції звернув увагу на одне колесо, яке на його думку нібито мало відмінний тип малюнку протектора шини. Не погодився з даними твердженням, він надав для огляду пробите колесо та пояснив, що замінене колесо відрізняється лише тим, що є запасним і не відрізняється за типом малюнку протектора шини.

Однак, працівник поліції не звернув увага на дані обставини та повідомили йому, що він буде вимушений сплатити штраф за порушення правил дорожнього руху. При цьому посадова особа не тільки належно не повідомила йому підстави зупинки, інкріміноване йому адміністративне правопорушення, але й не роз`яснила йому його права.

Оскільки він не має фахових знань, які могли б забезпечити достатній рівень обізнаності у ситуації, що склалася, ним було заявлено усне клопотання про перенесення розгляду матеріалів справи для залучення представника ( правової допомоги ). Але, дане клопотання не було задоволено, а підставі відмови йому не були належним чином обгрунтовані.

У результаті, інспектором 1 взводу, 4 роти УПП в Полтавській області ДПП - Хмелевським Іваном Сергійовичем винесено щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 21.02.2022 року. Серія БАВ № 257709.

Вказана Постанова була мотивована тим, що 21.02.2022 року об 11:25 год. на автомобільній дорозі «Київ-Харків-Довжанський» ( М 03 ) 308 км. він керував транспортним засобом на одну вісь, якого було нібито встановлено шини з різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів, чим порушив п.п. 31.4.5.г. ПДР України, ДСТУ 3649 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Він категорично не погоджується з винесення оскаржуваної постанови, вважає її необгрунтованою, безпідставною та протиправною з огляду на наступні норми чинного законодавства.

2. Нормативне обгрунтування.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1,2, 3, 5, 6, 8, 10 та 11 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Диспозицією ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративне відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів ( темної пори доби ) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки ( відеозапису ), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про : дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення ( марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис ( якщо такий запис здійснювався ).

Звертає увагу суду, що оскаржувана постанова не містить належного опису обставин, що мали бути встановлені під час розгляду матеріалів справи, адже у ній зазначено лише відомості про те, що на керованому мною транспортному засобі нібито виявлено шини з різними малюнками протектора, у той час, як інспектором не зазначено, ані колесо на якому було виявлено відмінності, ані тип малюнку, який відрізнявся в інших.

Також, п. 7 постанови містить посилання на відео з № 470336, у той час, як інші докази відсутні вчинення інкримінованого йому правопорушення відсутні.

У постанові від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а Верховний Суд зазначив наступну правову позицію:

«У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України ( у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі ) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення».

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого притягнуто до адміністративної відповідальності у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Отже, враховуючи той факт, що оскаржувана постанова не містить відомості ( обставини ) про виявлену відмінності малюнку протектора на шинах ( зокрема, на якому колесі, який малюнок був відмінний ) та конкретний технічний засіб на який було здійснено відео, слід вважати наявні докази в матеріалах справи неналежними та недопустимими доказами його провини, а саму постанову такою, що не відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів.

Окрему увагу суду хоче звернути саме на обмеження його права на правничу допомогу та порушення порядку зупинки транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУиАІІ, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80,81,121 - 126, 127-1 - 129 і ст. 139 ( коли правопорушення вчинено водієм ) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ним було заявлене усне клопотання про залучення адвоката та відкладення розгляду матеріалів справи.

Дане клопотання було залишено інспектором Хмелевським І.С. без задоволення. Вже після винесення самої постанови інспектор повідомив йому, що заявлене ним клопотання є безпідставним та попросив поставити підпис у п. 8 Постанови : «Права за ст. 268 КУпАП та строк оскарження за ст.. 289 КУпАІІ мені роз`яснено».

Це все при тому, що сам інспектор не тільки не задовільнив заявлене ним клопотання, чим порушив його право на захист, але й не роз`яснив його права та строк у який він може оскаржити винесену постанову.

У постанові від 18.02.2020 року по справі № 524/9827/16-а Верховний Суд висловив наступну правову позицію:

«Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА 1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що надав відповідачу відповідне клопотання.

Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення».

Отже, у даній справі інспектор Хмелевський І.С. не відклав розгляд справи та не вжив жодних заходів для надання йому можливості реалізувати своє право на захист ( на правову допомогу ), чим порушив його права та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, працівники поліції безпідставно зупинили керований ним транспортний засіб, чим порушили встановлений порядок його зупинки.

Так, ч. 1, 2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначає вичерпний перелік підстав для зупинки транспортного засобу.

Водночас, ч. 3 вказаної статті передбачає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Проте, під час зупинки керованого ним транспортного засобу працівники поліції належним чином не проінформували його про конкретну причину зупинки транспортного засобу, не описали детально підстави зупинки, розпочали огляд та розгляд матеріалів справи про адміністративне правопорушення, чим порушили порядок зупинки транспортного засобу та порядок розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення у цілому.

Поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення ( одна із вичерпного переліку підстав ) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, зупинка вважається незаконною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі № 161/7068/16-а.

З урахуванням особливості інкримінованого йому правопорушення, зокрема, необхідності належного огляду та встановлення відмінності різних типів малюнків протектора шин, є досить очевидним те, що за відсутності винесення будь-якої іншої постанови або складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення зупинка транспортного засобу відбулася незаконно.

Отже, враховуючи те, що працівники поліції незаконно зупинили керований ним транспортний засіб, належним чином не роз`яснили йому його права, не надали йому можливості скористатися правовою допомогою та винесли Постанову, яка не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, адже не має належного опису обставини ( щодо виявлення відмінного типу малюнку протектора шини на конкретному колесі ) та належного посилання на технічний засіб, який здійснював відеозапис розгляду справи про адміністративне правопорушення, вважає, що кожна наведена ним обставина, як окремо, так і у сукупності є підставою для скасування Постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.. 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки ( відеозапису ), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом ( посадовою особою ), правомочним розглядати скаргу.

Враховуючи те, що оскаржувана ним постанова винесена 21.02.2022 року, слід вважати, що строк на її оскарження ним не пропущений.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на положення вказаної статті, саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності винесення оскаржуваної Постанови та вчинення дій щодо її належного вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Щодо сплати судового збору за подання даного позову, вважає за доцільне зазначити постанову від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17 у якій Велика Пала Верховного Суду дійшла наступного висновку :

«Отже, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального. права зазначає, що у справах щодо оскарження, постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складав за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

З огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, за подання даного позову він має сплатити 496, 20 гри., що еквівалентно 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який діє на даний момент.

Орієнтовний розмір понесених ним судових витрат складає: 2 496,20 грн., що включає: 2 000 грн. - витрат на правничу допомогу та 496, 20 грн. витрат зі сплати судового збору.

Прохав :

- Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 21.02.2022 року, серія: БАВ № 257709 щодо притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

- Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

- Стягнути з Управління патрульної поліції у Полтавській області. Департаменту патрульної поліції усі документально підтверджені судові витрати.

Представник позивача адвокат Слуцький О.В. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та прохав задовольнити, про що надав заяву, прохав розглядати справу без його участі.

Також, надав суду письмові пояснення в порядку ст. 44 КАС України, в яких зазначив, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, єдиним доказом для обґрунтування правомірності винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 21.02.2022 року серії БАВ № 257709 відповідач надає акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 21.02.2022 року, посилання на який, як доказ вчинення адміністративного правопорушення не містить оскаржувана постанова. У даному випадку варто зазначити позицію Верховного Суду у постанові від 13.02.2020 року по справі 524/9716/16-а, яка містить наступну думку щодо посилання на відповідні докази у постанові по справі про адміністративне правопорушення :

«У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами ст. 70 КАС України ( у редакції, чинній на час ухвалення й рішень у цій справі ) не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення».

Окрім цього, акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 21.02.2022 року, як і оскаржувана постанова також не містить жодної конкретики ( описової частини ) щодо виявленої відмінності типу малюнку протектора шини, зокрема яке колесо мало відмінність та який чим відрізнявся цей тип малюнку.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про : дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення ( марка, модель, номерний знак ); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис ( якщо такий запис здійснювався ).

З огляду на відсутність посилання в оскаржуваній постанові на будь-які належні допустимі докази, зокрема, акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 21.02.2022 року, а також відсутність конкретизованої описової частини ( щодо конкретного колеса автомобіля ), слід вважати, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови, у той час, як її зміст не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП України.

Поза цим, відповідач не надав жодного належного обгрунтування підстав зупинки транспортного засобу та відмови у задоволенні клопотання про перенесення розгляду матеріалів справи для залучання представника ( правової допомоги ), що зазначалося у позовній заяві, як підстава задоволення позову.

Подані відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечення містять лише загальні посилання на норми, які нібито порушив гр. ОСОБА_1 , а також повноваження посадових осіб, у той час, як доведення його провини залишилося поза увагою.

Варто додатково зазначати, що встановлення інкримінованого адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_2 потребувало детального огляду транспортного засобу, чого неможливо було зробити: під час його руху, але навіть у відзиві на позовну заяву Відповідач не вказав конкретну підставу зупинки транспортного засобу з посиланнями на ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Поліцейський має право зупинити транспортний засіб, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення ( одна із вичерпного переліку підстав ) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, зупинка вважається незаконною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15.03.2019 року по справі № 686/11314/17 та від 22.10.2019 року по справі № 1 61/7068/16-а.

Таким чином, з огляду на відсутність будь-яких обгрунтувань з боку відповідача щодо зупинки транспортного засобу, слід вважати зупинку гр. ОСОБА_1 незаконною.

Отже, відсутність належного посилання на засіб на який здійснювалася відеофіксація ( а також на будь-який інших належний та допустимий доказ ), безпідставна відмова у задоволення клопотання про перенесенні розгляду матеріалів справи та залучення адвоката, безпідставна зупинка транспортного засобу та невідповідність оскаржуваної постанови вимогам ст. 283 КУпАП є самостійними ( окремими ) підставами для визнання постанови протиправною та її скасування.

2.1 Щодо витрат на правничу допомогу.

Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 року по справі № 756/2114/17 висловив наступну правову позицію щодо розміру витрат на правничу допомогу :

«При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат ( встановлення їх дійсності та необхідності ), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009р.; у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014р.; у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015р.; у справі «Баришевський проти Україци» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір».

Також, у постанові Верховного Суду від 09,02.2022 року по справі № 522/5937/19, суд дійшов висновку, що поданий акт прийому-передачі послуг правового характеру, наданих за договором про надання правової допомоги є достатнім документальним підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу.

Таким чином, з огляду на наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та детального визначення обсягу наданих послуг, вважаю, що 2 000 грн. є достатньою та обґрунтованою сумою.

Прохав задовільнити позовні вимоги у повному обсязі.

21.04.2022 року представником УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - Детюк Д.С. надано суду відзив на позов, в якому вона посилається на те, що оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та доводи, якими вони підтверджуються, позов є безпідставним та необгрунтованим, тому повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:?

1. Завданнями і функціями УПП в Полтавської області ДПП ( відповідно до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 № 96 ) є : реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Повноваженнями поліцейського патрульної поліції ( відповідно до посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1 ) під час несення служби є : розгляд справи про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників, які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.

2. Згідно ст. 9 КУпАП ( проступком ) визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме : 21.02.2022 о 11-25 год. на 308 км. а/д М-03 «Київ - Харків - Довжанський», гр. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «DAF FT XF 105.460», д.н.з. НОМЕР_4 , з причіпом «BODEX KIS 3WA», д.н.з. НОМЕР_2 , у якого на одній вісі встановлено шини з різними типами малюнків протектора, чим порушив п. 31.4.5 г) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001р., чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121.

( Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил… Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил ….

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху. ).

Згідно п 2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу...

Однак, позивач в порушення вимог п. 2.3. (а) ПДР створював своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Відповідно до п. 31.1. ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно п. 31.4.5. ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності вимогам :

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів;

Шини з різними типами малюнка протектора і різних конструкцій мають різні властивості та різну ефективність під час гальмування та маневру транспортного засобу.

Вимоги щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів визначені у ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання».

П.6.3.1. ДСТУ 3649:2010 не дозволено установлення на одній осі КТЗ шин різних розмірів, типів конструкції ( радіальної, діагональної, камерної, безкамерної ), моделей з різними рисунками протектора, призначених для застосування в різні сезони, з шипами чи ланцюгами протиковзання та без них.

Слід також зазначити, що за результатами перевірки, інспектором було складено акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання від 21.02.2022 року.

Врахувавши вищевказані норми законодавства, інспектор притягнув гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами ( ст. 23 КУпАП ).

3. Щодо доказів по справі.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ст. 251 КУпАП : «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган ( посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом ...»

Право та порядок використання поліцейським нагрудної відеокамери передбачено пп. 2 п.4.1. розділу IV «Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції», затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 р. за № 4/1 та ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 1 Розділу VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.

Згідно п. З Розділу VIII Інструкції строк зберігання відеозаписів становить :

1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 257709 було винесено 21.02.2022 року. На момент отримання позову, у зв`язку із обмеженими технічними можливостями відеозапис вчиненого правопорушення та відеозаписи розгляду справи, зафіксовані на портативний відеореєстратор, видалені із серверу УПП в Полтавській області ДПП, тому надати їх суду не виявляється за можливе.

4. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Що стосується стягнення за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Полтавській області ДПП на користь гр. ОСОБА_1 коштів у сумі 2 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із :

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт ( наданих послуг );

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт ( надання послуг );

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та ( або ) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, витрати в сумі 1 000 грн. за надання адвокатських послуг, щодо скасування постанови, якою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. не охоплюється поняттями ОБГРУНТОВАНОСТІ, та ПРОПОРЦІЙНОСТІ щодо предмета спору.

Крім цього, необхідно врахувати складність справи, а саме те, що справа про скасування постанови про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у розумінні ст. 286 КАС, відноситься до категорії справ НЕЗНАЧНОЇ СКЛАДНОСТІ. При вирішенні питання про визначення розміру судових витрат на правову допомогу, необхідно брати до увагу практику Європейського суду з прав людини. Прикладом цього є ухвала Вищого Господарського Суду України по справі № 910/17635/15, у якій суд посилається на п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004.

Європейський суд з прав людини при розгляді зазначених справ зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Використовуючи правову позицію Європейського суду з прав людини, при розгляді справи № 910/17635/15, Вищий Господарський Суд України зазначив, що при вирішенні питання необхідно враховувати принципи співрозмірності та розумності судових витрат, складність справи.

Враховуючи те, що предметом судового спору є постанова про накладення стягнення в сумі 340 грн., розмір витрат на правову допомогу в сумі 1 000 грн. не можна назвати такими, що відповідають принципу СПІВРОЗМІРНОСТІ та РОЗУМНОСТІ.

Відповідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2018 у справі № 638/4850/18 колегія зазначає наступне: «Дослідивши поданий розрахунок наданих послуг у сфері права від 04.06.2018р., суд апеляційної інстанції встановив, що в цьому розрахунку в порушення вимог ч. 4 ст. 134 КАС України не деталізовано : які саме консультації та, яка саме судова практика аналізувалася адвокатом 06.04.2018р. протягом 4 годин на суму 8 000 гривень; яку саме судову практику шукали із написанням адміністративного позову до Дзержинського районного суду м. Харкова три помічника адвоката 12.04.2018 р. протягом 8 годин на суму 16 000 грн.; чим обґрунтована вартість 4 000 гривні участі помічника адвоката в судовому засіданні 04.06.2018р.

Із врахуванням вищевикладених обставин, оскільки у поданих?документах не обґрунтовано та не роз`яснено заявлену адвокатом вартість послуг у сфері права із посиланням на первинні документи, розмір витрат, які клієнт сплатив своєму адвокату не підтверджується належними та допустимими доказами, а заявлений розмір витрат є не співрозмірним із предметом позову, позовна вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є такою, що не підлягає до задоволення.

Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд виклавши її у постанові від 14.02.2018 по справі № 536/583/17; та Велика палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, його позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Прохала прийняти рішення в справі, яким повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Тому, суд вважає можливим розгляд справи по суті у відсутності належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи за наявності від них відповідних заяв.

Суд, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується позов, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем надано суду всі можливі докази на підтвердження обставин, на які він посилається, чим спростовується обставини зазначені поліцейським в постанові.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача щодо безпідставності притягнення його до відповідальності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, зокрема відповідачами не додано доказу щодо підстав законності зупинки транспортного засобу, а доводи позивача є переконливими і доводяться матеріалами справи.

Керуючись ст. 5-9, 12, 47, 77, 78, 139, 122-123, 241-245, 246, 250 ч. 6, 251 ч. 2, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов гр. ОСОБА_1 до УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу № 1 роти №4 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції - Хмелевського Івана Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі від 21.02.2022 року, серії: БАВ № 257709 щодо притягнення гр. ОСОБА_1 , РНОКПП : НОМЕР_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення надруковано суддею в нарадчій кімнаті та є оригіналом.

Суддя: О. О. Гальченко