Справа № 160/3933/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2022 року Справа № 160/3933/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 16.12.2021 року в частині проведення розрахунку належної йому пенсії при її призначенні за віком на пільгових умовах за Списком №1 від 20.12.2017 року з урахуванням її кратності 1,35%;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок належної йому пенсії з 20.12.2017 року з урахуванням кратності 1,35% по 13.12.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2022 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до поданої заяви позивача від 20.12.2017 року не відбулося нове призначення пенсії за віком на пільговий умовах за Списком №1, а відповідно до приписів ч.3 ст.45 Закону України №1058 проведено переведення з одного виду пенсії (з пенсії по інвалідності - ст.36) на інший вид (пенсію за віком на пільгових умовах - ст.114) в межах одного Закону - Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. При зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. Отже, розмір пенсії позивача після проведення перерахунку (осучаснення) з 01.10.2017 року збільшився у зв`язку із включення в розрахунок розміру показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за три календарні роки (2016, 2015, 2014 роки), оскільки попередньо для розрахунку пенсії позивача було застосовано показник середньої заробітної плати за 2014, 2013, 2012 роки, що впливає на фактичний розмір пенсії. Таким чином, зменшення величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% не призвело до зменшення розміру пенсії позивача та не буде порушувати його гарантовані державою права, як пенсіонера. Враховуючи зазначене, відповідач просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 13.05.2022 року у задоволенні заяви Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області про залишення даної позовної заяви без розгляду було відмовлено.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача викладену у позовній заяві, враховуючи позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області з 10.03.2015 року.
17.04.2015 року позивачем була подана заява про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, висновком МСЕК на період з 10.03.2015 року по 31.03.2016 року позивачу була встановлена II група інвалідності. Протоколом №1427 від 20.04.2015 позивачу була призначена пенсія в порядку та на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вік позивача на дату призначення пенсії по інвалідності становив 47 років.
21.03.2016 року позивачем до територіального органу Пенсійного фонду України подана заява про призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком у зв`язку зі зміною групи інвалідності. Розпорядженням №815372 від 22.03.2016 року позивачу розраховано та призначено до виплати розмір пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.
09.08.2016 року до територіального органу Пенсійного фонду України позивачем подана заява про призначення пенсії по інвалідності (III група) у зв`язку із працевлаштуванням. Розпорядженням №815372 від 10.08.2016 року позивачу розраховано та призначено до виплати розмір пенсії по інвалідності.
Згідно з заявою від 20.12.2017 року, позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону №1058 (переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону) із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн.) та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Загальний страховий стаж, який був зараховано по 30.11.2017 року складає 28 років 09 місяців 10 днів, у тому числі робота за Списком №1-15 років.
Заробітна плата розрахована за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 року по 30.11.2017 року.
доплата за понаднормативний стаж - 90,40 грн. за 8 років;
Загальний розмір пенсії за віком (з 20.12.2017 р.) 3 332,70 грн.
Відмовляючи у застосуванні коефіцієнту стажу, у розмірі 1,35%, відповідач посилався на те, що застосування такого коефіцієнта при переведені з одного виду пенсії на інший не передбачено, зазначивши як правову підставу для таких висновків ст.45 Закону №1058-ІV.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначалися наступні види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з ч.1 ст.10 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Як вже встановлено судом, 09.08.2016 року розпорядженням №815372 від 10.08.2016 року позивачу розраховано та призначено до виплати пенсію по інвалідності на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (20.12.2017 року) позивачу була призначена пенсія по інвалідності, вже обчислена за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.
Отже, за загальним правилом вказаної норми показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.
З 20.12.2017 року не відбулося нове призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а відповідно до приписів ч.3 ст.45 Закону України №1058 проведено переведення з одного виду пенсії (з пенсії по інвалідності - ст.36) на інший вид (пенсію за віком на пільгових умовах - ст.114) в межах одного Закону - Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Так, 11 жовтня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII, яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зокрема, розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV доповнено пунктом 4-3 (застосовується з 1 жовтня 2017 року), згідно з яким пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.
При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.
Приймаючи до уваги, що пенсія по інвалідності призначена позивачу до набрання чинності Законом №2148-VIII, з 01.10.2017 р. органом пенсійного фонду правомірно розмір пенсії перераховано відповідно до вказаної норми п.4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як показник за 2014, 2015, 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Згідно з абз.1 п.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.
Отже, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що приписами пункту 4-4 Прикінцевих положень Закону регламентовано питання застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, при призначенні пенсії у період з 01.10.2017 р. по 31.12.2017 р., тобто первинному призначенні пенсії відповідно до Закону №1058-ІV.
В спірному періоді позивач отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону №1058-ІV, а з 20.12.2017 р. за поданою позивачем заявою його було переведено на інший вид пенсії за цим же Законом пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, що, як вірно зазначено відповідачем, спростовує доводи позивача про призначення йому з 20.12.2017 р. пенсії за Законом №1058-ІV вперше, тому правові підстави для застосування оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% відсутні.
На час звернення позивача з заявою про (призначення) переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 (20.12.2017 року) стаття 25 Закону №1058-ІV зазнала змін відповідно із наведеним вище Законом №2148-VIII, а саме: величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках) за період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування дорівнює 1%.
Суд зауважує, що норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VІІІ, згідно з якими проведено перерахунок пенсії позивача з 01.10.2017 року, не були визнані неконституційними, були чинними та підлягали застосуванню до спірних відносин щодо перерахунку пенсії.
Виходячи з наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд робить висновок, що під час призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 23.12.2017 року з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% відповідач діяв правомірно.
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постановах від 05.02.2020 року у справі №822/3781/17 та від 12.11.2020 року у справі №260/401/19.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуюче наведене, за фактичних обставин спору справи, суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач не має порушеного публічного права стосовно перерахунку розміру його пенсії, проведеного з 23.12.2017 року на підставі п.4-3 та п.4-4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-ІV.
Ця обставина є підставою для відмови у задоволенні позову повністю.
При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999 р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007 р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011 р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010 р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994 р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003 р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008 р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував усі юридичні механізми з`ясування об`єктивної істини у спорі.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим витрати за сплату судового збору позивачу не відшкодовуються.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя Костянтин КУЧМА