Справа № 300/5669/21
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2022-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2022 р. справа № 300/5669/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Матуляка Я.П.,
при секретарі Бойко Л.М.,
представника позивача - Бондара О.М.
представника відповідача - Муратової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.04.2021 за № 002279/0712, за № 002280/0712, за № 002281/0712, за № 002285/0712, за № 002291/0712, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.04.2021 за № 002284/0712, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 за № Ф-002283/0712 -
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.04.2021 за № 002279/0712, за № 002280/0712, за № 002281/0712, за № 002285/0712, за № 002291/0712, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.04.2021 за № 002284/0712, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 за № Ф-002283/0712.
Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення ґрунтуються виключно на висновках перевірки, яка проведена формально та без урахування фактичних обставин, в тому числі й тих, які відомі контролюючому органу. Вказує на те, що під час перевірки посадовою особою відповідача не взято до уваги те, що особа в якої позивач орендувала частину приміщення є приватним підприємцем та одним із видів її діяльності встановлено надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Тому, висновок перевірки про обов`язок позивача утримати та сплатити податок з доходів є невірним. Крім того, посадовою особою відповідача під час перевірки не взято до уваги пояснення щодо помилково проведеної через РРО операції з реалізації продукції, про що складено акт. З цих підстав вважає протиправними та такими, що підлягають до скасування податкові повідомлення-рішення від 21.04.2021 за № 002279/0712, за № 002280/0712, за № 002281/0712, за № 002285/0712, за № 002291/0712, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.04.2021 за № 002284/0712, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 за № Ф-002283/0712.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2021, судова справа № 300/5669/21 передана головуючому судді Гундяку В.Д.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.
Розпорядженням керівника апарату Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 за № 5, згідно наказу № 12-ОС від 11.01.2022 про відрахування зі штату суду судді ОСОБА_2 , призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 300/5669/21.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022, судову справу № 300/5669/21 передано головуючому судді Матуляку Я.П.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у даній адміністративній справі, за наслідками якого справу призначено до розгляду по суті.
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву (а.с.101-104). Представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав правомірності висновків перевірки та, як наслідок, оскаржуваних рішень.
Представник позивача своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та просила відмовити в його задоволенні.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані у справі докази та надавши їм належної правової оцінки, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 у період з 30.08.2017 по 30.09.2020 перебувала на обліку в контролюючому органі як фізична особа-підприємець та здійснювала торгівлю алкогольними та тютюновими виробами в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 .
Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку діяльності платника податків фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 30.08.2017 по 30.09.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 30.08.2017 по 30.09.2020, про що складено акт за №1367/09-19-07-12/ НОМЕР_1 від 17.03.2021 (а.с.11-51).
Внаслідок виявлених перевіркою порушень 21.04.2021 відповідач виніс та направив позивачу податкові повідомлення-рішення за № 002279/0712, за № 002280/0712, за № 002281/0712, за № 002285/0712, за № 002291/0712, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за № 002284/0712, вимогу про сплату боргу (недоїмки) за № Ф-002283/0712 (а.с.52-60).
Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Щодо податкових повідомлень-рішень від 21.04.2021 за №002285/0712, №002291/0712, якими ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" на загальну суму 1891,47 грн., та застосовано штрафну санкцію у розмірі 1020 грн., то суд зазначає таке.
Вказане рішення прийнято відповідачем у зв`язку з встановленим під час перевірки порушенням позивачем п.п.168.1.1 п.п.168.1.2, пп.168.1.4. п.168.1, п.168.4 ст.168, п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України - не сплачено податок на доходи фiзичних осіб з найманих працівників в сумі 1891,47 грн., оскільки при виплаті орендної плати ФОП ОСОБА_3 не утримано та не сплачено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковим агентом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає Податковий кодекс України (в редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин).
Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється статтею 177 Податкового кодексу України.
Положеннями п.177.1 ст.177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб-підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно з п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
У відповідності з п.177.4. ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.
Підпунктом 177.8 ст. 177 Податкового кодексу України - під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.
У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими Податкового кодексу України для платників податку - фізичних осіб (п. 177.6 ст. 177 Податкового кодексу України).
Пунктом 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включаються інші доходи, відповідно до пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із сум оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (підпункт 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).
Згідно із пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, поняття якого визначено пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку на доходи фізичних осіб, визначену ст. 167 Податкового кодексу України у розмірі 18 відсотків.
Судом встановлено, що під час проведення перевірки, посадовими особами відповідача не взято до уваги тієї обставини, що ФОП ОСОБА_3 є приватним підприємцем, одним із видів діяльності за КВЕД є - 68.20 Надання в оренду н експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, хоча така обставина повинна досліджуватись контролюючим органом, оскільки впливає на формування висновків про наявність чи відсутність обов`язку декларування та сплати платежу при розрахунках за орендною платою. Вказане підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.78).
Як наслідок, суд доходить висновку про те, що податкові повідомлення-рішення від 21.04.2021 за №002285/0712, №002291/0712 прийняті відповідачем на підставі неповно з`ясованої інформації, та як наслідок, є протиправними та підлягають до скасування.
Щодо податкових повідомлень-рішень від 21.04.2021 за № 002279/0712 (збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування на суму 53 657,15 грн. та застосовано штрафну санкцію на суму 13 393,62 грн.), за № 002280/0712 (збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати акцизного податку на суму 15 309,26 грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 3 827,41 грн.), за № 002281/0712 (збільшено суму зобов`язання зі сплати військового збору на суму 4471,43 грн. та застосовано штрафну санкцію на суму 1 116,13 грн.), рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.04.2021 за № 002284/0712 (застосовано штрафну санкцію за донараховані суми з ЄСВ на суму 12 344,65 грн.), вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 за № Ф-002283/0712 на загальну суму 64 901,38 грн., суд зазначає таке.
Підпунктом 14.1.212 Податкового кодексу України визначено, зокрема, що реалізація суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - це продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування.
Згідно з підпунктом 213.1.9 ПКУ об`єктами оподаткування акцизним податком є операції з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Базою оподаткування акцизним податком у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок є вартість (з податком на додану вартість та без урахування акцизного податку з реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів) підакцизних товарів, що реалізовані відповідно до підпункту 213.1.9 ПКУ (підпункт 214.1.4 ПКУ).
Для пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 ПКУ, ставка акцизного податку становить 5 відсотків (підпункт 215.3.10 ПКУ).
Датою виникнення податкових зобов`язань щодо реалізації суб`єктом господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями (далі - Закон № 265), для безготівкових розрахунків - дата оформлення розрахункового документа на суму проведеної операції, який підтверджує факт продажу товару, а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок дата надходження оплати за проданий товар (пункт 216.9 ПКУ).
При цьому абзацом шостим статті 2 Закону № 265 визначено, що розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Обґрунтовуючи заявлений позов в цій частині, позивач вказує на ту обставину, що зазначене в акті перевірки порушення є наслідком того, що в 2019 році касиром проведено помилкову операцію на суму 324 520,00 грн., яка була виправлена у встановлений спосіб.
Згідно п.7 глави ІІІ Порядку реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 (надалі також - Порядок) реєстрація видачі коштів у разі повернення товару (відмови від послуги, прийняття цінностей під заставу, виплати виграшів у державні лотереї та в інших випадках) або скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку здійснюється шляхом реєстрації від`ємної суми.
Якщо алгоритм роботи РРО не забезпечує окремого накопичення у фіскальній пам`яті від`ємних сум розрахунків:
дозволяється реєструвати видачу коштів (скасування помилкової суми) за допомогою операції "службова видача";
забороняється реєструвати через РРО від`ємні суми з використанням операції "сторно".
Відповідно до п. 8 глави ІІІ вказаного Порядку якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 гривень, матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги), відомості про товар (послугу), суму виданих коштів, номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги).
Такий самий акт складається при скасуванні помилково проведеної через РРО суми розрахунку. В акті вказуються дані про помилкову суму та реквізити розрахункового документа. Акти про видачу коштів та акти про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку передаються до бухгалтерії суб`єкта господарювання і зберігаються протягом трьох років. У разі відсутності у суб`єкта господарювання бухгалтерії зазначені акти підклеюються до останньої сторінки відповідної книги ОРО.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання вимог законодавства помилкова операція скасована за допомогою операції «службова видача» на суму 324 520,00 грн, про що складено акт про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунку (а.с.160).
Помилково проведений чек та чеки на підтвердження операції «службова видача», представником позивача надано для огляду в судовому засіданні, однак в силу механічних пошкоджень, відомості з вказаних фіскальних чеків судом встановити не вдалось.
В той же час, в матеріалах справи міститься довідка ТОВ «Інтем-сервіс», яка містить інформацію, щодо проведених позивачем операцій, внаслідок помилкового проведення коштів (а.с.180). Вказана довідка надавалась позивачем відповідачу разом із запереченнями до акту перевірки (а.с.64-66).
Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами спростовано встановлені актом перевірки порушення в цій частині.
В той же час, позивачем жодним чином не спростовано висновки перевірки, які стосуються періоду 2020 року.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, рішення якого є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту також - Конвенція).
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як наслідок, суд доходить висновку щодо протиправності податкових повідомлень-рішень від 21.04.2021 за №002285/0712, №002291/0712, №002279/0712 в частині збільшення грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням на суму 53 574,46 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 13 393,62 грн., №002280/0712, №002281/0712 в частині збільшення грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням на суму 4 464,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1 116,13 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.04.2021 за №002284/0712, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 за №Ф-002283/0712 в частині сплати заборгованості на суму 61 723,26 грн. Тому такі рішення підлягають до скасування.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною третьою статті 139 КАС України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи висновки суду про часткове задоволення позовних вимог та відхилення судом решти позовних вимог, то користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області підлягає стягненню сплачений, згідно квитанції від 29.09.2021, судовий збір в розмірі 1686,65 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.04.2021 за №002285/0712, №002291/0712, №002279/0712 в частині збільшення грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням на суму 53 574,46 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 13 393,62 грн., №002280/0712, №002281/0712 в частині збільшення грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням на суму 4 464,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 1 116,13 грн., рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21.04.2021 за №002284/0712, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.04.2021 за №Ф-002283/0712 в частині сплати заборгованості на суму 61 723,26 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Матуляк Я.П.

Рішення складене в повному обсязі 22 червня 2022 р.