Справа № 500/1976/22
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1976/22

20 червня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баранюка А.З., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання рішення протиправним і його скасування та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України а Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, виражене в повідомленнях-відмовах № 1900-0209- 8/33983 від 16.11.2021 і № 7843-8076/К-02/8-1900/21 від 28.12.2021 та скасувати його;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 жовтня 2021 року, зарахувавши до його трудового стажу період роботи з 01.06.1977 по 15.11.1979 та з 01.01.1982 по 29.02.2000 в колгоспі імені Шевченка.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, що слугувало підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 09.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

25.05.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що відповідно до ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно архівної довідки №03-01/2489 від 08.11.2021, виданої архівним відділом Кременецької районної адміністрації, вказано заробітну плату ОСОБА_1 у 1990-1991 роках, липні-грудні 1993 року та 1994 році, а також зазначено, що в наявних книгах обліку праці та розрахунків за 1992 рік, січень-червень 1993 року, 1995-1997 роки ОСОБА_1 не значиться. Одночасно повідомлено, що книги обліку праці та розрахунків за 1998 - 2000 роки для зберігання в архівний відділ не надходили.

Страховий стаж згідно архівної довідки № 03-01/2490 від 08.11.2021, виданої Архівним відділом Кременецької районної державної адміністрації, у якій наведено інформацію про отриману позивачем заробітну плату у 1978, 1979, 1983, 1984, 1986, 1987, 1988, 1989 роках, не враховано, оскільки відсутня інформація про вироблені та встановлені людинодні.

Таким чином, страховий стаж позивача, підтверджений належними документами, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком складає 12 років 04 місяці 26 днів (в тому числі періоди роботи у 1990 році та 1993 році за фактичною тривалістю у зв`язку з невиконанням встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі).

Ухвалою суду від 09.06.2022 розгляд справи відкладено.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 08 листопада 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування».

Відповідач листом № 7843-807/К-02/8-1900/21 від 28.12.2021 повідомив позивача про відмову в призначенні йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного для призначення такої пенсії страхового стажу.

Згідно даного листа страховий стаж позивача складає 12 років 04 місяці 26 днів.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону №1788-XII, яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі. За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Як слідує із матеріалів справи, а саме записів трудової книжки сепії НОМЕР_1 (аркуш справи 8) ОСОБА_1 працював в колгоспі імені Шевченка Кременецького району Тернопільської області з 01.06.1977 по 29.02.2000.

Наведене також підтверджується довідкою від 15.02.2000 №154 (аркуш справи 14).

Згідно розрахунку наданого відповідачем (аркуш справи 29) до страхового стажу позивача зараховані наступні періоди роботи в колгоспі: з 15.04.1990 по 15.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991, з 15.07.1993 по 15.12.1993, з 01.01.1994 по 31.12.1994.

Інші періоди зараховані не були, оскільки відсутня інформація про вироблені та встановлені людинодні.

Поряд із цим, згідно відомостей про кількість вироблених трудоднів (людиноднів) в колгоспному виробництві ОСОБА_1 у 1977 виробив 180 трудоднів із необхідних 250, у 1978 виробив 268 трудоднів із необхідних 250, у 1979 виробив 258 трудоднів із необхідних 250, у 1982 виробив 255 трудоднів із необхідних 250, у 1983 виробив 263 трудоднів із необхідних 250, у 1984 виробив 259 трудоднів із необхідних 250, у 1985 виробив 278 трудоднів із необхідних 250, у 1986 виробив 283 трудоднів із необхідних 250, у 1987 виробив 278 трудоднів із необхідних 250, у 1988 виробив 301 трудодень із необхідних 250, у 1989 виробив 305 трудоднів із необхідних 250, у 1990 виробив 299 трудоднів із необхідних 250, у 1991 виробив 358 трудоднів із необхідних 250, у 1992 виробив 308 трудоднів із необхідних 250, у 1993 виробив 311 трудоднів із необхідних 250, у 1994 виробив 320 трудоднів із необхідних 250, у 1995 виробив 283 трудоднів із необхідних 250, у 1996 виробив 278 трудоднів із необхідних 250, у 1997 виробив 283 трудоднів із необхідних 250, у 1998 виробив 285 трудоднів із необхідних 250, у 1999 виробив 303 трудоднів із необхідних 250, у 2000 виробив 59 трудоднів із необхідних 250 (аркуш справи 14).

Отже, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача.

Позивач у позовній заяві серед іншого просить зарахувати до його страхового стажу період роботи з 01.06.1977 по 15.11.1979 та з 01.01.1982 по 29.02.2000 в колгоспі імені Шевченка, однак як зазначалося вище, відповідач самостійно зарахував деякі періоди роботи позивача в даному колгоспі (з 15.04.1990 по 15.12.1990, з 01.01.1991 по 31.12.1991, з 15.07.1993 по 15.12.1993, з 01.01.1994 по 31.12.1994).

Відтак, з урахування наведеного, до страхового стажу позивача підлягають до зарахування наступні періоди його роботи в колгоспі імені Шевченка: з 01.06.1977 по 15.11.1979, з 31.12.1981 по 14.04.1990, з 16.12.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 14.07.1993, з 16.12.1993 по 31.12.1993, з 01.01.1995 по 29.02.2000.

З урахуванням наведеного, у позивача достатній страховий стаж для призначення пенсії за віком (понад 28 років), а тому рішення відповідача про відмову у її призначенні є протиправним та підлягає до скасування.

Оскільки, позивач звернувся за пенсією не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку, набув право на пенсію за віком та має достатній страховий стаж для її призначення, суд приходить до висновку, що слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення нею пенсійного віку, а саме з 29 жовтня 2021 року.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі імені Шевченка: з 01.06.1977 по 15.11.1979, з 31.12.1981 по 14.04.1990, з 16.12.1990 по 31.12.1990, з 01.01.1992 по 14.07.1993, з 16.12.1993 по 31.12.1993, з 01.01.1995 по 29.02.2000 і призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29 жовтня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.