Справа № 440/4112/22
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/4112/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1 / позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту - ГУ ДПС у Полтавській області / відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04 лютого 2022 року № 009172405.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що оплату грошових зобов`язань здійснив у розмірі та строки встановлені чинним законодавством України. Однак, при перерахуванні узгоджених зобов`язань з єдиного податку позивач допустив технічну помилку у реквізитах рахунку. Єдиний податок за I півріччя 2019 року в сумі 123529 грн позивачем помилково сплачено на реквізити рахунку, призначеного для сплати податку на доходи фізичних осіб, що підтверджується випискою за рахунками. Однак, у призначенні платежу платіжного доручення від 11 липня 2019 року № 5 чітко зазначено: єдиний податок 5% за перше півріччя 2019 року. Стверджував, що оскільки суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений Податковим кодексом України строк.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

23 травня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ДПС у Полтавській області на позов. У відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи на правомірність висновків перевірки та оскаржуваного рішення. Стверджував, що платник зобов`язаний сплачувати суму узгодженого податкового зобов`язання на рахунок, який відкривається в установленому порядку відповідному органу доходів і зборів для зарахування єдиного податку в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах виключно для обслуговування коштів єдиного податку. Так, 11 липня 2019 року ФОП ОСОБА_1 сплачено суму в розмірі 123529 грн на рахунок податку фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500).

03 червня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь ФОП ОСОБА_1 на відзив. У відповіді на відзив позивач наполягав на правомірності своїх вимог. стверджуючи, що сплата узгоджених грошових зобов`язань відбулася хоча і не той бюджетний рахунок, але в строки встановлені чинним законодавством України. Крім того, зазначив, що відповідач у спірному рішенні, самостійно зазначивши один розмір штрафної санкції, застосовує інший, який у двічі більший.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 11 липня 2019 року ФОП ОСОБА_1 на підставі платіжного доручення № 5 сплачено єдиний податок за I півріччя 2019 року у сумі 123529 грн на рахунок 6503, призначення платежу *101; НОМЕР_1 .

Згідно виписки по особовому рахунку сума 123529 грн, яка сплачена згідно платіжного доручення № 5 від 11 липня 2019 року, зарахована на реквізити рахунку, призначеного для сплати податку на доходи фізичних осіб .

12 вересня 2019 року суму 123529 грн перераховано на рахунок зі сплати єдиного податку, що підтверджується випискою по особовому рахунку.

09 грудня 2021 року ГУ ДПС у Полтавській області проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб за I півріччя 2019 року ФОП ОСОБА_1 .

За результатами камеральної перевірки контролюючим органом складено Акт № 10767/16-31-24-05/ НОМЕР_1 за висновками якого встановлено несвоєчасну сплату грошового зобов`язання по податку з фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 за I півріччя 2019 року, чим порушено пункт 295.3 статті 295 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року.

04 лютого 2022 року ГУ ДПС у Полтавській області, на підставі висновків Акту № 10767/16-31-24-05/ НОМЕР_1 , складено податкове повідомлення-рішення № 009172405, яким до ФОП ОСОБА_1 за затримку на 24 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання в розмірі 123524,34 застосовано штраф у розмірі 5% від суми в розмірі 6176,22 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, судом встановлено наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Підпунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із пунктом 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із пунктами 295.1 - 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року. У разі якщо сільська, селищна або міська рада приймає рішення щодо зміни раніше встановлених ставок єдиного податку, єдиний податок сплачується за такими ставками у порядку та строки, визначені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу. Нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності. Платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Пунктом 300.1. статті 300 ПК України передбачено, що платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Відповідно до пункту 124.1 статті 124 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із частиною п`ятою статті 45, частиною п`ятою статті 78 Бюджетного кодексу України податки/збори вважаються зарахованими до державного/місцевого бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок. Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий Казначейству України в НБУ на якому консолідуються, зокрема, кошти державного/місцевого бюджету.

Пунктом 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Таким чином, для визначення правильності нарахування штрафу слід встановити факт невиконання платником єдиного податку обов`язку по сплаті сум податку, а також розмір недоїмки, на який нараховано штраф.

Законодавцем визначено правопорушення, за вчинення якого до правопорушника застосовуються штрафні санкції, зокрема, таким порушенням є несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку в порядку та у строки, визначені ПК України.

Судом встановлено, що 11 липня 2019 року - у строк, передбачений статтею 295 ПК України, позивач здійснив сплату податкового зобов`язання з єдиного податку в сумі 123529 грн за перше півріччя 2019 року, проте на реквізити зі сплати податку на доходи фізичних осіб.

За таких обставин здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання в строк, встановлений статтею 295 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 124.1 статті 124 ПК України.

Правова позиція, по сплаті узгоджених грошових зобов`язань, викладена в постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №813/2487/17, постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі №21-3920а15.

Таких же висновків притримується і Верховний Суд у своїх постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 805/3665/16-а (адміністративне провадження № К/9901/36741/18), від 24 жовтня 2018 року у справі № 760/6097/16-а (2а/760/590/16) (адміністративне провадження № К/9901/23305/18), від 16 квітня 2019 року у справі № 826/1096/16 (адміністративне провадження № К/9901/31319/18), від 21 лютого 2018 року у справі № 813/1008/16 (адміністративне провадження № К/9901/22080/18).

Крім того, Верховний Суд України зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету.

Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд, зокрема у постановах, від 17 січня 2018 року у справі № 2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18), від 16 квітня 2019 року у справі № 826/1096/16 (адміністративне провадження № К/9901/31319/18).

Отже, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений статтею 295 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Беручи до уваги вищенаведене суд доходить до висновку, що задекларована позивачем сума податкового зобов`язання, що підлягала сплаті до бюджету, була сплачена ним своєчасно, а той факт, що перерахування було здійснено на інший казначейський рахунок не є безумовною підставою вважати платника податку таким, що прострочив сплату податкового зобов`язання.

Крім того, 12 вересня 2019 року суму 123529 грн перераховано на рахунок зі сплати єдиного податку, що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності сформованого податкового повідомлення-рішення №009172405 від 04 лютого 2022 року, а тому позовні вимоги в частині визнання її протиправною та скасування підлягають задоволенню.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов належить задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішнення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 04 лютого 2022 року № 009172405.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко