Справа № 200/10381/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року справа №200/10381/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №200/10381/21 (головуючий І інстанції Толстолуцька М.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині облікування пенсіонера ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи;

-зобов`язати ГУПФУ в Донецькій області зняти статус з ОСОБА_1 внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену пенсію за період з 01.09.2018 по 28.02.2019 на суму 13892,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що судовим рішенням поновлено позивачу виплату пенсії з 01 вересня 2018 року.

Позивач звернувся з заявою до відповідача про видачу довідки про заборгованість з виплати пенсії з 01.09.2018 по 01.03.2019, на яку отримав відповідь, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за віком, як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою виданою відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №509.

Позивач вважає дії відповідача в частині облікування його як внутрішньо переміщеної особи неправомірними, оскільки не звертався до органів соціального захисту населення із заявою про отримання довідки внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині облікування пенсіонера ОСОБА_1 як внутрішньо переміщеної особи.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виконати дії щодо зняття з обліку ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщеної особи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Відповідно до особистої заяви позивача від 02.09.2014 про запит пенсійної справи з УПФУ в Микитівському районі м. Горлівка, він з 01.08.2014 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа з тимчасової окупованої території України по матеріалам електронної пенсійної справи.

У зв`язку з тим, що позивач згідно паспортних даних зареєструвався у м. Краматорську 24.10.2014 року, тобто після початку АТО, він вважається внутрішньо переміщеною особою, а тому на нього розповсюджуються вимоги законодавства як до ВПО, а саме: перевірка фактичного місця проживання та отримання пенсійних виплат через банківську установу АТ «Ощадбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Отже, суд розглядає справу тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не надаючи оцінку рішенню в тій частині, яка сторонами не оскаржується.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є громадянином України, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В матеріалах пенсійної справи ОСОБА_1 відсутня довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2018 року у справі №200/10193/18-а визнано протиправним та скасовано розпорядження УПФУ у м. Краматорську Донецької області від 23.08.2018 року №826915 про припинення виплати пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано УПФУ у м. Краматорську Донецької області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2018 року.

Рішення набрало законної сили 30.01.2019.

В межах розгляду адміністративної справи №200/10193/18-а судом встановлено наступне.

Згідно з відміткою в паспорті позивача щодо місця проживання, 25 квітня 2018 року його зареєстровано за місцем проживання в місті Краматорську (а.с. 8).

Вищезазначений запис про реєстрацію внесений уповноваженим органом у встановленому законом порядку.

Суд зазначив, що позивач не є внутрішньо переміщеною особою, тому на нього не розповсюджуються норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII та постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року в частині умов виплати пенсії.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що оскільки позивач з 25 квітня 2018 року фактично проживає на підконтрольній українській владі території за зареєстрованим місцем проживання у м. Краматорську, тому позивач не повинен обліковуватись в пенсійному органі як внутрішньо переміщена особа.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII (далі - Закон № 1706-VII).

Статтею 4 Закону № 1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як свідчать матеріали справи позивач з заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення не звертався.

Матеріали пенсійної справи позивача також не містять довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV (надалі - Закон № 1382-IV) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з положеннями статті 3 Закону № 1382-IV документами, до яких вносяться відомості про місце проживання є:

- паспорт громадянина України,

- тимчасове посвідчення громадянина України,

- посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання,

- посвідчення біженця,

- посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту,

- посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Відповідно до статті 6 Закону №1382 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

На підставі абзацу 2 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (далі - Правила), відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України.

Як визначено абзацом 2 пункту 4 Правил реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Позивач реалізував своє конституційне право щодо вільного вибору постійного місця проживання, перемістившись 25 квітня 2018 року до міста Краматорськ Донецької області, де зареєструвався за новою адресою у встановленому чинним законодавством порядку, що підтверджується відміткою в паспорті позивача щодо місця проживання.

Відповідач був обізнаний про факт реєстрації позивача на території, підконтрольній українській владі.

Згідно частини першої статті 1 Закону №1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною другою статті 1 Закону №1706 визначено, що адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу №405.

Кабінет Міністрів України розпорядженням від 07.11.2014 №1085-р затвердив перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

До переліку населених пунктів, які тимчасово непідконтрольні органам державної влади, місто Краматорськ не входить.

На підставі статті 5 Закону №1706 довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Таким чином, оскільки позивач не звертався до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та не перебуває на такому обліку, тому не має статусу внутрішньо переміщеної особи.

З 25 квітня 2018 року позивач фактично проживає за зареєстрованим місцем проживання у м. Краматорську, яке не відноситься до переліку населених пунктів, які тимчасово непідконтрольні органам державної влади, тому відповідач протиправно обліковує пенсіонера ОСОБА_1 як внутрішньо переміщену особу.

Зазначене обумовлює правильність висновку суду першої інстанції про зобов`язання відповідача зняти позивача з обліку як внутрішньо переміщену особу.

Є неприйнятними посилання апелянта на постанову КМУ від 05.11.2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» та Порядок №509, оскільки позивач не звертався до відповідних органів з заявою про взяття на облік як ВПО та має зареєстроване місце проживання в м. Краматорську, яке не відноситься до переліку населених пунктів, які тимчасово непідконтрольні органам державної влади.

Є безпідставними доводи відповідача, що позивач вважається ВПО, бо зареєструвався у м. Краматорську після початку АТО, оскільки норми Закону №1706 не містять такої умови для визнання особи внутрішньо переміщеною, як реєстрація місця проживання на території, підконтрольній українській владі, після початку антитерористичної операції.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №200/10381/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі №200/10381/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 20 червня 2022 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 червня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв