Справа № 620/1206/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року Чернігів Справа № 620/1206/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Чернігівського апеляційного суду ( далі також відповідач1), Державної судової адміністрації України (далі також ДСА, відповідач 2) про визнання незаконною бездіяльність Чернігівського апеляційного суду щодо невиплати позивачу в день звільнення недоотриманої суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 в сумі 446823,62 грн та стягнення з ДСА на її користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 187244,24 грн, шляхом безспірного списання вказаних коштів Державною казначейською службою України з рахунку ДСА за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є ДСА, у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» від 03.08.2011 № 845, з відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

Позов обґрунтовано тим, що наказом Чернігівського апеляційного суду від 25.11.2021 №212-ос позивача відраховано зі складу Чернігівського апеляційного суду з посади судді з 28.11.2021, проте остаточний розрахунок при звільненні проведений лише 28.12.2021, що свідчить про протиправну бездіяльність. За вказаних обставин, посилаючись на положення ст. ст. 116, 117 КЗпП України, просить суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 187244,24 грн. у спосіб, визначений у позові.

21.02.2022 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 1 позов не визнав, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначає, що остаточний розрахунок з позивачем при звільненні проведений після надходження коштів від ДСА у грудні 2021 року, тому права позивача, на його думку, не порушені.

Відповідачем 2 відзив не подано.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Наказом Чернігівського апеляційного суду від 25.11.2021 №212-ос позивача відраховано зі складу Чернігівського апеляційного суду з посади судді з 28.11.2021 (а.с.5).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду 27.01.2021 у справі № 620/6295/20 стягнуто з Чернігівського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 недоотриману частину суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року в сумі 446823,62 грн (чотириста сорок шість тисяч вісімсот двадцять три грн 62 коп.), з відрахуванням обов`язкових податків та зборів шляхом стягнення коштів з бюджетної програми «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів" у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників".

28.12.2021 Державною казначейською службою України суддівська винагорода зарахована на карткові рахунки, в тому числі позивача в сумі 446823,62 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 711 від 24.12.2021 та визнається позивачем.

Вважаючи, що фактичний розрахунок здійснений відповідачем з порушенням строків, встановлених ч. 1 ст. 116 КЗпП України, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм вбачається, що умовами застосування ч.1 ст.117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Відповідні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, постановах Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 400/2884/18, від 16 липня 2020 року у справі № 812/1259/17, від 16 липня 2020 року у справі № 825/1540/17, від 30 квітня 2020 року у справі № 140/2006/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 808/610/18.

Аналіз наведених правових норм та висновків Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду дає підстави для висновку, що у разі несвоєчасної виплати належних звільненому працівникові сум, таких як заробітна плата, працівник має право на відшкодування, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до ст. 117 КЗпП України.

Суд встановив, що строк затримки розрахунку при звільненні складає період з 28.11.2011 по 28.12.2021, а сума середнього заробітку становить 187244,24 грн.

Посилання відповідача на відсутність коштів на виплату суддівської винагороди за рішенням суду, які надійшли лише 28.12.2021 і, відповідно, його вини, суд відхиляє, з огляду на те, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівнику коштів та не звільняє від відповідальності ( п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р) .

Крім того, відповідачем не надано суду докази на підтвердження вчинення дій щодо виділення коштів на погашення заборгованості суддівської винагороди за рішенням суду, що свідчить про протиправну бездіяльність.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" зокрема, зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Із наявної у матеріалах справи довідки Чернігівського апеляційного суду від 29.11.2021 №7-10/58/2021 суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивача становить 9854,96 грн.

З огляду на зазначене, сума середнього заробітку, яка належить стягненню на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні з відповідача за період з 27.11.2021 по 29.12.2021 становить 187244,24 грн (19 днів затримки повного розрахунку х 9854,96 грн середньоденна заробітна плата).

Отже, сума 187244,24 грн, підлягає стягненню з утриманням всіх передбачених законодавством України податків та зборів.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлює Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI), за змістом частини першої якого Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Згідно з ч.1 та абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закон №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845) визначає, серед іншого, порядок безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Так, відповідно до абз. 1 п.24 Порядку № 845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

У віданні ДСА діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень - КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", призначена саме для таких цілей.

За змістом п. 25 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку (абзац перший).

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Отже, за правилами п. 25 Порядку № 845, наявність такої програми означає, що списання коштів здійснюватиметься саме за нею.

За таких обставин, на переконання суду, наявні правові підстави для стягнення з ДСА на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку за рахунок коштів, передбачених для виконання рішень судів на користь суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідач 1 на час звільнення позивача не здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі і розмір такої заборгованості сторонами не оспорюється, доказів відсутності вини відповідача 1 в невиплаті даної заборгованості не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на матеріали справи, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір в загальному розмірі в сумі 2864,44 грн, що підтверджується квитанціями від 10.02.2022 на суму 1872,44 грн та від 11.02.2022 на суму 992,40 (а.с. 21-22).

Водночас, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір становить - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Отже, судовий збір за подання позову становить 1872,44 грн.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» зокрема встановлено, що сплачена сума судового збору повертається у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи наведені вище положення, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 належить повернути суму судового збору у розмірі 992,40 грн, згідно квитанції № 5756-9402-7172-2662 від 11.02.2022 та стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1872,44 грн, сплачений згідно квитанції від 11.02.2022.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівського апеляційного суду щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення частини суддівської винагородим в сумі 446823,62 грн.

Стягнути з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 187244,24 грн (сто вісімдесят сім тисяч двісті сорок чотири грн. 24 коп.), шляхом безспірного списання вказаних коштів Державною казначейською службою України з рахунку Державної судової адміністрації України за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, у порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників» від 03.08.2011 № 845, з утриманням обов`язкових податків та зборів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівського апеляційного суду на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 936,22 грн.(дев`ятсот тридцять шість грн 22 коп), сплачений відповідно до квитанції № 8160-4987-5345-2405 від 10.02.2022.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 936,22 грн.(дев`ятсот тридцять шість грн 22 коп), сплачений відповідно до квитанції № 8160-4987-5345-2405 від 10.02.2022.

Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп), сплачений відповідно до квитанції № 5756-9402-7172-2662 від 11.02.2022.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Чернігівський апеляційний суд вул.Г.Полуботка, 2,м.Чернігів,14000 .

Відповідач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Чернігів,01601, код ЄРПОУ 26255795.

Повний текст рішення виготовлено 21 червня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко