Справа № 521/3597/22
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/3597/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року

м. Одеса

Справа № 521/3597/22

Провадження № 2-а/521/112/22

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря - Федорова А.В.,

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1

Представник - Шум Олексій Олексійович

Відповідач - Одеська митниця Держмитслужби України

Представник - Євдокимов Дмитро Анатолійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної митної служби, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, за яким просить скасувати постанову Одеської митниці Держмитслужби у справі про порушення митних правил №3246/50000/21 від 17 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного Кодексу України, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 27385 гривень, та закрити провадження у цій справі, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення.

17 листопада 2021 року виконувачем обов`язків заступника начальника Одеської митниці Кравченко Т.В. винесено постанову №3246/50000/21, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по МД від 01.02.2021 № UА500020/2021/210190 суми митних платежів, що складає 27385 грн 02 коп.

ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим відповідачем рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що заявив в МД від 01.02.2021 № UA500020/2021/210190 неправдиві відомості, щодо ваги товару, чим вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 9128,34 грн.

Однак, такі твердження відповідача є помилковими та необґрунтованими, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Розглядаючи матеріали адміністративної справи про порушення митних правил, посадовою особою митного органу невірно встановлені фактичні обставини, про що свідчить посилання в оскаржуваній постанові на митну декларацію №UA500020/2021/210190 датовану 01.02.2021 р. Проте, ОСОБА_1, об`єктивно не міг подавати декларацію 01 лютого 2021 року, оскільки мова йде про розмитнення товарів, ввезених на митну територію України згідно контракту від 22 квітня 2021 року.

Крім того, відповідно до даного Контракту ОСОБА_1 неодноразово здійснював розмитнення товарів в червні та липні 2021 року. Для цього ним подавалась митні декларації UA500020/2021/019889 та UA500020/2021/202081. При цьому відомості до декларацій вносились на підставі документів, наданих постачальником MFK PLASTIK A.S., зокрема пакувальних листів. Попередні розмитнення від вказаного постачальника не мали розбіжностей щодо асортименту та ваги товару, а тому в ОСОБА_1 були відсутні підстави сумніватися у невідповідності кількісних показників, визначених у пакувальному листі від 27.08.2021. Тобто, позивач не мав наміру вносити неправдиві дані в митну декларацію, а здійснив її заповнення на підставі документів постачальника.

Варто зазначити, що в протоколі про порушення митних правил №3246/50000/21 від 15 вересня вказано, що розгляд справи призначено на 21 жовтня 2021 року об 1.00 годин за адресою АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_1 додатково звернувся з заявою до відповідача, у якій висловив бажання брати участь у розгляді його справи. Однак, 21.10.2021 року розгляд справи не відбувся, а матеріали справи були розглянуті 17 листопада 2021 року. Про цю дату розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений не був.

01 квітня 2022 року відповідачем в особі представника ОСОБА_4 було подано відзив. В якому відповідачі вказують, що адміністративний позов адвоката Шум О.О. до Одеської митниці є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав:

15.09.2021 співробітником Одеської митниці було складено протокол про порушення митних правил №3246/50000/21 у зв`язку із вчиненням гр. ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Як зазначено в адміністративному протоколі про порушення митних правил №3246/50000/21 підставою для його складання стало наступне.

22.04.2021 між ПП «Сі лайн конекшн» та компанією «MFK Plastik A.S.» (Туреччина) було укладено контракт №22/04-21 щодо поставок товарів в Україну.

В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту до Одеського морського торгівельного порту (зона діяльності Одеської митниці) на судні закордонного плавання, надійшов контейнер TGHU8387064 з товарами, загальною вагою брутто 13380 кг

07.09.2021 декларантом ПП «Фіалан» ОСОБА_1., який діє на підставі договору-доручення №12/10-17 на вищезазначені товари була підготовлена та подана до Одеської митниці митна декларація типу «ІМ40ДЕ» (далі МД), яка була прийнята та зареєстрована за номером №UA500020/2021/210190.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та їх подальшого митного оформлення до Одеської митниці були надані: інвойс та пакувальний лист від 27.08.2021 №IHR316, коносамент від 03.09.202121 №GCL/SAF/ODS/212502, контракт від 22.04.2021 №22/04-21 та інші товаросупровідні документи.

Відповідно до інформації, зазначеної у МД №UA500020/2021/210190 та товаросупровідних документах встановлено, що продавцем та відправником товару є компанія ««MFK Plastik A.S.» (Туреччина), а покупцем та одержувачем є ПП «Сі лайн конекшн» (Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Корабельна, ЗА).

Відповідно до граф 31, 35, 38 МД № UA500020/2021/210190 було заявлено: товар №3 «вироби з вулканізованої гуми, крім твердої, призначені для попередження водіїв на дорогах: Гумовий куточок овальний, арт. MFK 6000- 1000 шт. Країна виробництва - TR. Торгівельна марка MFK Plastik.» . Вага брутто складає: 2059 кг, вага нетто: 2000 кг.

Сума митних платежів по товару №3 за МД № UA500020/2021/210190 становить 26080,96 грн.

Під час здійснення митних формальностей за МД № UA500020/2021/210190, за результатами митного огляду фактично було встановлено, що вага нетто товару №3 «гумовий гачок» становить 2700 кг., що на 700 кг більше від заявленої.

Так, встановлена невідповідність ваги нетто переміщуваних товарів вплинула на оподаткування товарів митними платежами, оскільки відповідно до поданої МД митна вартість товарів визначена декларантом резервним методом в одиницях виміру - кілограмах, виходячи з вартості 1 кг нетто товарів на рівні 1,52 доларів США.

Сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України даного товару відповідно до службової записки митного поста «Одеса-порт» Одеської митниці від 10.09.2021 №7.10-28.1-01/158 становить 35209,30 грн., тобто різниця в нарахуванні податків становить 9128,34 грн.

Відповідно до графи №54 відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, зокрема МД від 07.09.2021 № иА500020/2021/210190 є декларант ПП «Фіалан» ОСОБА_1 , який відповідно до вимог ст. 266 Митного кодексу України несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України, у повному обсязі.

Таким чином, декларант ПП «Фіалан» ОСОБА_1 заявив в МД від 01.02.2021 UA500020/2021/210190 неправдиві відомості, щодо ваги товару і тим самим вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 9128,34 грн.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо оскарження ОСОБА_1 рішення Одеської митниці про визначенні вагові характеристики товару, на підставі яких було збільшено суму митних платежів.

Ч. 8 ст. 264 МК України передбачено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Митним кодексом України передбачено обов`язок особи - декларанта задекларувати товари за встановленою формою. Для виконання вимог та обов`язків щодо належного декларування ст. 266 МК України декларанту надано право перед подачею митної декларації здійснювати фізичний огляд товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеним у товаросупровідних документах, брати проби та зразки.

Отже, ОСОБА_1 перед подачею митної декларації до митниці мав можливість переконатися щодо ваги товару та заявити в митну декларацію достовірні відомості.

Про дату та час розгляду зазначеної справи гр. ОСОБА_1 було проінформовано листом Одеської митниці від 26.10.2021 за №7.10-5/20- 06/10/9978, в якому було зазначено, що розгляд справи відбудеться 17.11.2021 о 10.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають суттєве значення для справи, оскільки у діях позивача відсутній склад правопорушення, що передбачений ст. 485 МК України.

17 листопада 2021 року виконувачем обов`язків заступника начальника Одеської митниці Кравченко Т.В. винесено постанову №3246/50000/21, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по МД від 01.02.2021 № UА500020/2021/210190 суми митних платежів, що складає 27 385 гри. 02 коп.

Як вбачається з оскаржуваної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що заявив в МД від 01.02.2021 № UA500020/2021/210190 неправдиві відомості, щодо ваги товару, чим вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів у сумі 9 128,34 гри.

Однак, такі твердження відповідача є необґрунтованими, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

Розглядаючи матеріали адміністративної справи про порушення митних правил, посадовою особою митного органу невірно встановлені фактичні обставини, про що свідчить посилання в оскаржуваній постанові на митну декларацію №UA500020/2021/210190 датовану 01.02.2021 р. Проте, ОСОБА_1, об`єктивно не міг подавати декларацію 01 лютого 2021 року, оскільки мова йде про розмитнення товарів ввезених на митну територію України згідно контракту від 22 квітня 2021 року.

Відповідно до даного Контракту ОСОБА_1 неодноразово здійснював розмитнення товарів в червні та липні 2021 року. Для цього ним подавалась митні декларації UA500020/2021/019889 та UA500020/2021/202081. При цьому відомості до декларацій вносились на підставі документів наданих постачальником MFK PLASTIK A.S., зокрема пакувальних листів. Попередні розмитнення від вказаного постачальника не мали розбіжностей щодо асортименту та ваги товару, а тому в ОСОБА_1 були відсутні підстави сумніватися у невідповідності кількісних показників, визначених у пакувальному листі від 27.08.2021. Тобто, позивач не мав наміру вносити неправдиві дані в митну декларацію, а здійснив її заповнення на підставі документів постачальника.

В протоколі про порушення митних правил №3246/50000/21 від 15 вересня вказано, що розгляд справи призначено на 21 жовтня 2021 року об 1.00 годин за адресою АДРЕСА_1. При цьому ОСОБА_1 додатково звернувся з заявою до відповідача, у якій висловив бажання брати участь у розгляді його справи. Однак, 21.10.2021 року розгляд справи не відбувся, а матеріали справи були розглянуті 17 листопада 2021 року. Про цю дату розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений не був.

Твердження позивача про те, що відповідач повідомлявся про розгляд справи на 17.11.2021 р. року не підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

У ч. 1 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною 2 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст. 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений ст. 53 МК України.

У ч. 8 ст. 264 МК України визначено, що з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

У ст.10 КУпАІІ передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Відповідно до ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналогічні вимоги закріплено у ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 24 грудня 2020 року у справі № 461/31 17/17 та 06 червня 2018 року у справах №607/1866/17 та №607/2391/17, для притягнення до відповідальності за статтею 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отже, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 Митного кодексу України, в даному випадку, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Разом з тим, у матеріалах справи про порушення митних правил відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості, тобто відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, що свідчить про відсутність складу правопорушення.

В рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

У рішенні від 31.07.2008 р. по справі «Дружстевні Заложна Пріа та інші проти Чеської Республіки» ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні були довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо виконання вимог ст.160 КАС України

Відповідно до ч. 5 ст. 69 Митного кодексу України, під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно ч. 6 ст. 69 Митного кодексу України, штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

При цьому, положення Митного кодексу України передбачають, що контрольну функцію стосовно вірності визначення декларантом коду товару за УКТЗЕД здійснює митний орган і законодавцем відповідальність для декларанта встановлена не за неправильне визначення певного коду товару за УКТЗЕД, а за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД, тобто недостовірних даних (інформації) стосовно товару, які враховуються при його класифікації віднесення до тієї чи іншої позиції за УКТЗЕД.

Аналогічний висновок, викладений у рішенні Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №640/5081/17, від 18 березня 2021 року у справі 760/14721/16-а.

Таким чином, відсутність факту подання позивачем до митного органу недостовірних документів, недостовірної інформації, або ненадання ним усієї наявної в його розпорядженні інформації, виключає правомірність притягнення декларанта до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст.485 МК України.

Крім цього, імперативні приписи ст.485 Митного кодексу України містять обов`язкову кваліфікуючу ознаку складу порушення митних правил - наявність в діях особи особливої протиправної мети, а саме: ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

Застосовуючи дану норму закону у своїй практиці. Верховний Суд у своїй постанові від 14 січня 2021 року у справі № 640/5078/17 зазначив, що наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що правопорушення, передбачене ст. 485 Митного кодексу України може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Отже, у діях позивача, також, відсутня така ознака складу порушення митних правил, як наявність в діях особи особливої протиправної мети, а саме: ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

З урахуванням цього, фактичних обставини справи можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність протиправності в діях позивача та відсутність у нього мети, направленої на ухилення від сплати платежів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що зазначене вище є підставою для скасування постанови.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 288 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими КпАП України.

Згідно зі ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ст. 293 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні . Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили . Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Судом враховується положення ст. 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі розгляду в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 36, 164-1, 165-1, 251, 280, 288, 293 КпАП України, ст. ст. 5, 6, 9, 77, 78, 245, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову Одеської митниці Держмитслужби від 17 листопада 2021 року в справі про порушення митних правил №3246/50000/21 про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 12.04.1996 року Київським РВ УМВС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_2 ) до відповідальності за порушення митних правил за ст. 485 МК України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Одеської митниці Держмитслужби на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

Справу закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі складено 09 червня 2022 року.

Суддя В.К.Гуревський