Справа № 160/8546/22
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-06-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 червня 2022 р. Справа № 160/8546/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дисциплінарної комісії приватних виконавців (вул. Городецького, б. 13, м. Київ, 01001), третя особа-1 приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна (вул. Воскресенська, б.46, прим. 64, м. Дніпро, 49001), третя особа-2 Міністерство юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, третя особа-1 приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, третя особа-2 Міністерство юстиції України, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приват них виконавців, яке оформлено протоколом № 79 від 22.12.2021 року засідання цієї комісії в частині розгляду подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 за результатами позапланової невиїзної перевірки, яка прово дилась на підставі скарги від 22.09.2021 року представника ОСОБА_1 адвоката Скиби В.В.;

- зобов`язати Дисциплінарну комісію приватних виконавців повторно розгляну ти подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідально сті приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 за результатами позапланової невиїзної перевірки , яка проводилась на підс таві скарги від 22.09.2021 року представника ОСОБА_1 адвоката Скиби В.В.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/8546/22 передана до розгляду судді Віхровій В.С.

Вирішуючи питання відкриття провадження у справі суд враховує, що згідно з частиною першою статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що «судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч. 5 ст. 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З вимог позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує рішення Дисциплінарної комісії приват них виконавців, яке оформлено протоколом № 79 від 22.12.2021 року засідання цієї комісії в частині розгляду подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 за результатами позапланової невиїзної перевірки, яка прово дилась на підставі скарги від 22.09.2021 року представника ОСОБА_1 адвоката Скиби В.В.

Таким чином, позивач у спірних правовідносинах виступає заявником в дисциплінарному провадженні стосовно приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 .

Як вказує позивач в позовній заяві, рішенням Дисциплінарної комісії приват них виконавців, яке оформлено протоколом № 79 від 22.12.2021 року, відмовлено у застосуванні до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Тобто, виходячи зі змісту наведеної норми, оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до актів індивідуальної дії, що приймаються, зокрема, Дисциплінарною комісією приватних виконавців.

Повноваження, засади організації та порядок діяльності Дисциплінарної комісії приватних виконавців визначаються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та Положенням про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 27.11.2017 № 3791/5.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 39 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.

Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.

Згідно з ч. 6 ст. 39 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" дисциплінарна комісія: розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 40 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги; має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п. 30 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців рішення Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Мін`юсту, може бути оскаржено до суду в порядку, встановленому законодавством.

Позивач, незважаючи на те, що має право подати скаргу на дії приватного виконавця й ініціювати у такий спосіб дисциплінарне провадження, усе ж не є безпосереднім учасником правовідносин, які виникають у зв`язку з вирішенням питання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності. Оцінювати дії приватного виконавця при виконанні посадових обов`язків має право лише Дисциплінарна комісія приватних виконавців у визначеному законом порядку і рішення останньої щодо відкриття дисциплінарної справи, відмови у її відкритті чи залишення дисциплінарної скарги без розгляду, притягнення чи відмови у притягненні приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності створюють юридичні наслідки для такого приватного виконавця, але не для особи-скаржника. Тому правом на оскарження рішення, дій/рішень Дисциплінарної комісії приватних виконавців наділені лише суб`єкти цього провадження в порядку, передбаченому законом.

Спірне рішення, незважаючи на те, що його постановлено у зв`язку зі зверненням позивача, не створює для нього жодних юридичних прав та/чи обов`язків, а з огляду на завдання дисциплінарного провадження рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців не може порушувати особистих прав та/або інтересів заявника.

Відповідна правова позиція викладена в ухвалі Другого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 року у справі №520/94/20.

Таким чином, доводи позивача, що він є стороною дисциплінарного провадження спростовуються вищенаведеним обґрунтуванням.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідний висновок сформований у постанові Верховного Суду України від 15 листопада 2016 року у справі №800/301/16.

Відсутність спору виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідна правова позиція сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №802/2474/17-а.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За таких обставин у суду не виникає обов`язку роз`яснення, до якого суду слід звертатися з таким позовом.

Відповідну правову позицію висловлено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі №800/559/17, від 3 квітня 2018 року у справі №9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі №9901/497/18, від 5 лютого 2019 року у справі №9901/638/18 та від 27 лютого 2019 року у справі№9901/798/18.

Відповідно допункту 1 частини 1статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, третя особа-1 приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, третя особа-2 Міністерство юстиції України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова