Справа № 280/13018/21
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВІДСТРОЧЕННЯ ВИКОНАННЯ СУДОВОГО РІШЕННЯ

20 червня 2022 рокуСправа № 280/13018/21
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів за податковим боргом та вилучення готівки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10.05.2022 адміністративний позов Головного управління ДПС у Запорізькій області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів за податковим боргом та вилучення готівки, - задоволено повністю: стягнуто з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг з орендної плати з фізичних осіб в сумі 167 664 (сто шістдесят сім тисяч шістсот шістдесят чотири) гривні 54 копійок на користь ГУК у Зап.обл/ Запорізька обл. (код одержувача 37941997) в Казначейство України (ЕАП) МФО 899998) (код платежу 18010900) на р/р UА 0008479.

10.06.2022 рішення набрало законної сили.

09.06.2022 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , якою просить відстрочити виконання рішення суду строком на один рік з дати ухвалення рішення.

Ухвалою судді від 10.06.2022 призначено заяву про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі, до розгляду у судовому засіданні на 17 червня 2022 року.

У зв`язку з перебуванням судді Артоуз О.О. у відпустці 17.06.2022 розгляд заяви відбувається у перший робочий день.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області пояснень щодо поданої заяви до суду не надав.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання судового рішення, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Стаття 124 Конституції України та стаття 370 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частини першої статті 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина третя статті 378 КАС України).

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови (частина п`ята статті 378 КАС України).

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернення учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Тобто, вирішуючи питання про розстрочку або відстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк тощо.

Підставою для розстрочення виконання рішення, в розумінні статті 378 КАС України, є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, стаття 100 Податкового кодексу України регулює питання розстрочення податкового боргу платника податків.

Зі змісту положень статті 100 Податкового кодексу України вбачається, що розстроченням податкового боргу є перенесення рішенням контролюючого органу строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу, яке здійснюється за заявою такого платника податків.

Отже, процедура розстрочення виконання судового рішення, яка врегульована статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України за самою своєю суттю відрізняється від розстрочення, передбаченого статтею 100 Податкового кодексу України.

Водночас, інститут розстрочення та відстрочення податкового боргу платника податків, що регулюється статтею 100 Податкового кодексу України, є елементом процедури погашення податкового боргу платників податків в межах адміністрування податків та зборів як сукупності рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом (підпункт 14.1.1-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), що узгоджується з визначеною у статті 1 сферою дії Податкового кодексу України.

Розстрочення/відстрочення виконання судового рішення, що передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України за своєю суттю відрізняється від розстрочення/відстрочення, передбаченого статтею 100 Податкового кодексу України; вказані процедури реалізуються різними суб`єктами (відповідно судами та контролюючими органами) й за ініціативою різних осіб (розстрочення/відстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання відстрочення/розстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків), а також різняться їх нормативним регулюванням (положення Кодексу адміністративного судочинства України та Податкового кодексу України).

Правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №2а-25767/10/0570 (провадження К/9901/40938/18) та від 23 квітня 2019 року у справі №808/8492/13-а.

Слід відмітити, що розстрочення виконання рішення суду здійснюється у виняткових випадках і є правом, а не обов`язком суду, а відповідне рішення приймається судом на основі закону та власних переконань.

Необхідною умовою для надання розстрочення виконання рішення суду є наявність виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

При цьому, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути лише конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому всі ці обставини повинні бути доведені заявником.

Пунктом 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України (далі - Кодекс), зі змінами, внесеними Законом України від 03 березня 2022 року № 2118-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану"), передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті, а саме:

- у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні (підпункт 69.1);

- для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 69.9).

Пунктом 36.1 статті 36 Кодексу передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи, податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 38 Кодексу виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Кодексу податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом, у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 57.1 статті 57 Кодексу передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом, для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто на період дії правового режиму воєнного стану перебіг визначених Кодексом строків, зокрема сплати податків та зборів, подання звітності зупинено.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Виходячи з вимог пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, починаючи з 24.02.2022 і до припинення/скасування правового режиму воєнного стану підстави для виникнення у платника податків податкового боргу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Кодексу відсутні, а такі грошові зобов`язання вважаються не сплаченими.

В обґрунтування необхідності відстрочення виконання рішення суду відповідач зазначає, що для ведення своєї господарської діяльності він орендує земельну ділянку на якому розміщений об`єкт незавершеного будівництва. Вказує, що у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень та введенням військового стану в Україні позбавлений можливості закінчити будівельні роботи. У зв`язку зі скрутним фінансовим становищем просить відстрочити виконання судового рішенням строком на 12 місяців. На підтвердження фінансового стану надає Книгу доходів від господарської діяльності та податкові декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця.

Враховуючи наявність обставин, які можуть істотно ускладнюють виконання рішення суду, та відсутність у відповідача можливості сплатити заборгованість у сумі 167664,54 грн. одним платежем, суд приходить до висновку про наявність підстав для розстрочення виконання судового рішення строком на один рік. При цьому з урахуванням вимог Податкового кодексу України та наданих документів до заяви суд вважає, що заява про відстрочення підлягає задоволенню частково, а саме шляхом розстрочення виконання рішення рівними частинам по 13972,05 грн. щомісяця строком на 12 місяців, починаючи з 01.07.2022, тобто з наступного місця з місяця набрання рішенням законної сили (10.06.2022).

Враховуючи наведене, керуючись ст.378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (про стягнення коштів за податковим боргом та вилучення готівки задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року по справі №280/1275/20 рівними частинами на дванадцять місяців, шляхом сплати фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 податкового боргу по 13972,05 грн. щомісяця, починаючи з 01.07.2022

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Артоуз