Справа № 200/2053/22
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 червня 2022 року Справа №200/2053/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до Селидівського міський відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання незаконною дію та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Селидівського міський відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (далі відпвідач), в якій просить:

Визнати неправомірними та скасувати постанову державного виконавця (заступника начальника Селидівського міського відділу Петренко О.С.) від 23.02.2021 про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №64615510, якою накладено арешт на кошти ОСОБА_1 .

Визнати неправомірними та скасувати постанову державного виконавця (заступника начальника Селидівського міського відділу Петренко О.С.) від 11.05.2021 про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №64615510, якою накладено арешт на кошти ОСОБА_1 .

Визнати неправомірною відмову начальника Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Макарової Н. від 14.01.2022 зняти арешт з коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №64615510.

08.02.2022 ухвалою суду позовна заява залишена без руху та надано строк 10 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: доказу сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; позовної заяви, оформленої з урахуванням положень статті 160 КАС України, в 2-х примірниках; надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням причин його пропуску та доказів їх поважності.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем 14.06.2022 надано, зокрема заяву про поновлення строку на звернення до суду. В обґрунтування поновлення строку позивач зазначає, що 05.01.2022 він звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з карткового рахунку. Крім того, позивач посилається на дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19) вважає, що пропустив строки звернення до суду з поважних причин, які не залежать від позивача.

Розглянувши вказане клопотання суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами 1, 3 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно поданого позову позивач просить суд визнати неправомірними та скасувати постанову відповідача від 23.02.2021 про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №64615510, якою накладено арешт на кошти позивача: визнати неправомірними та скасувати постанову відповідача від 11.05.2021 про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №64615510, якою накладено арешт на кошти позивача; визнати неправомірною відмову відповідача від 14.01.2022 зняти арешт з коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №64615510.

Позивач вважає, що після отримання відповіді від 14.01.2022 потрібно відраховувати процесуальний строк у 10 днів, а тому вважає, що строки звернення до суду із цим позовом не порушено.

Вказані обставини дають підстави суду дійти висновку, що навіть якщо позивач не отримував постанови державного виконавця від 23.02.2021 та від 11.05.2021 відразу після їх прийняття, однак йому стало відомо про наявність таких 05.01.2022 (дата звернення позивача із заявою про зняття арешту), однак з даним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 28.01.2022, тобто з пропуском десятиденного строку звернення до адміністративного суду.

Отже, станом на 05.01.2022 позивачу було відомо про відкриття відповідачем зведеного виконавчого провадження №64615510, та відповідно, наявність постанов від 23.02.2021 та від 11.05.2021 про арешт коштів боржника.

Таким чином позивач (за умови, що він випадково дізнався про оскаржувані постанови 05.01.2022) мав можливість звернутися до суду із позовом про оскарження постанов протягом 10 днів, що починаються з наступного дня після того, як позивач дізнався про оскаржувані постанови відповідача разом із клопотанням про витребування оскаржуваних постанов, в той же час, позивач звернувся до суду лише 28.01.2022, тобто вже на час звернення звернення до цього суду із пропуском строку передбаченим статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 по справі №300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.02.2021 по справі №540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 23.12.2020 (справа №360/4485/19).

У постанові від 17.09.2020 (справа №640/12324/19) Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Тобто, позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження спірних наказів, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 (справа №806/2321/16).

Суд враховує, що пунктом 3 Прикінцевих положень КАС України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Таким чином, підставою для поновлення строку у зв`язку з дією карантину є неможливість звернення до суду саме у зв`язку із карантинними обмеженнями. Натомість, сама по собі дія карантину не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач не зазначив обставин та не надав жодних доказів щодо перешкод, які пов`язані із запровадженням карантину і які б йому не давали можливість оскаржити дії відповідача у встановлений законом строк. Тому посилання на дію карантину є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких інших обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не доведено, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Положеннями пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України установлено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом без поважних причин, тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 169, 241-243, 248, 256 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку залишити без задоволення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Селидівського міський відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання незаконною дію та скасування постанови. - повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що в силу положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.В. Шинкарьова