Справа № 200/13288/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року справа №200/13288/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 200/13288/21 (головуючий суддя І інстанції - Смагар С.В.), складене у повному обсязі 02 грудня 2021 року у м. Слов`янську Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Київського міського центру зайнятості паро визнання неправомірними дій, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Київського міського центру зайнятості ( зу рахуванням уточнення позовних вимог) про:

визнання протиправними дії Київського міського центру зайнятості щодо виплати ОСОБА_1 допомоги через безробіття за період з 7 травня 2021 року по 19 жовтня 2021 року в розмірі, який є нижчим, аніж гарантований державою на підставі імперативних приписів частини третьої статті 46 Конституції України та положень частини першої статті 23 Закону від 2 березня 2000 року № 1533-ІІІ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,

стягнення з Київського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 44900 (сорок чотири тисячі дев`ятсот) гривень 97 копійок на відшкодування шкоди, завданої протиправними діями Київського міського центру зайнятості.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Київського міського центру зайнятості щодо не включення ОСОБА_1 до розрахунку середньої заробітної плати для призначення допомоги по безробіттю заробітної плати за січень 2021 року відповідно до даних Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України. Зобов`язано Київський міський центр зайнятості включити ОСОБА_1 до розрахунку середньої заробітної плати для призначення допомоги по безробіттю заробітну плату за січень 2021 року відповідно до даних Єдиного державного реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України та здійснити відповідний перерахунок допомоги по безробіттю з дня її призначення, тобто з 7 травня 2021 року. В інші частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав, що у відповідача перед позивачем утворилась майнова заборгованість, що є підставою для очікування її повного погашення.

При цьому, відновлення порушеного права має бути ефективним.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Колегія суддів вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання позивача щодо розгляду справи у відкритому судовому засіданні, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів для розгляду справи по суті вимог, явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого 527 вересня 2012 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

7 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, як такий, що шукає роботу.

Наказом Голосіївської районної філії КМЦЗ від 7 травня 2021 року № НТ210507, відповідно до заяви позивача та статті 43 Закону 5067 позивачу надано статусу безробітного з 7 травня 2021 року.

Також наказом від 7 травня 2021 року № НТ210507 позивачу призначено допомогу по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу до 2 років у розмірі 50% від середньої заробітної плати залежно від тривалості безробіття з 7 травня 2021 року по 1 травня 2022 року.

13 серпня 2021 року позивач звернувся до Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості із запитом на інформацію, в якому просив повідомити про суми виплаченої допомоги через безробіття із зазначенням конкретних періодів, за які виплачені відповідні суми.

Листом від 19 серпня 2021 року № 279.4-1977/21, Голосіївська районна філія Київського міського центру зайнятості скерувала запит на інформацію за належністю до Київського міського центру зайнятості.

Листом від 26 серпня 2021 року № 08-2154/10-29/21 відповідач повідомив позивачу про наступне.

За даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державного центру зайнятості позивачу надано статус безробітного 7 травня 2021 року.

Допомогу по безробіттю призначено як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу до 2 років у розмірі 50% від середньої заробітної плати відповідно до пп. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 7 травня 2021 року залежно від тривалості безробіття: 100% - 90 к.д., 80% - 90 к.д., 70% - 180 к.д.

Відповідно до п. 31 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2015р. № 439 (далі - Порядок), середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю обчислюється з використанням даних Державного реєстру застрахованих осіб. Відповідно до пункту 3 Порядку, середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді.

Для визначення розміру допомоги по безробіттю розрахунковим періодом позивача є травень 2020 року - квітень 2021 року.

Відповідно до даних Державного реєстру застрахованих осіб в розрахунковому періоді за січень 2021 року по підприємству ВЕРХОВНИЙ СУД () з повного місяця зазначено 16 календарних днів зайнятості особи без визначення поважних причин. Згідно доручення № 457 від 13.08.2021 року позивачу було рекомендовано надати довідку про заробітну плату.

Тому допомога безробіттю нараховувалась в мінімальному розмірі для застрахованих 1800,00 грн. на місяць.

Відповідно до законодавства, після надходження уточнених даних про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, або отримання відповідної довідки, буде здійснено перерахунок виплати допомоги по безробіттю з дня її призначення.

Тому, для пришвидшення розрахунку розміру середньої заробітної плати, позивач може надати до Голосіївської районної філії КМЦЗ довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) з підприємства ВЕРХОВНИЙ СУД () відповідно до додатку до Порядку, що затверджений Постановою КМУ від 26.06.2015р. № 439.

Допомога по безробіттю за період:

- з 07.05.2021р. по 12.05.2021р. була нарахована 20.05.2021 року в сумі 348,39 грн.

- з 13.05.2021р. по 25.05.2021р. була нарахована 31.05.2021 року в сумі 754,84 грн.

- з 26.05.2021р. по 23.06.2021р. була нарахована 30.06.2021 року в сумі 1728,39 грн.

- з 24.06.2021р. по 19.07.2021р. була нарахована 20.07.2021 року в сумі 1523,23 грн. Ці кошти будуть перераховані на картковий рахунок після надходження фінансування від Державного центру зайнятості за другу декаду липня 2021 року.

Крім того, позивач того самого дня (13 серпня 2021 року) також подав до Голосіївської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву, в якій вимагав погасити переді заборгованість з виплати допомоги через безробіття, перерахувавши на картковий рахунок належні суми допомоги, що відповідають розміру, встановленому абзацом другим частини п`ятої статті 23 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Листом від 19 серпня 2021 року № 279.4-1977/21 Голосіївська районна філія Київського міського центру зайнятості повідомила позивачу наступне.

Відповідно до даних Державного реєстру застрахованих осіб на момент реєстрації позивача в Голосіївській районній філії КМЦЗ, в розрахунковому періоді за квітень 2021 року по ВЕРХОВНОМУ СУДУ () відсутня інформація про календарні дні зайнятості, дохід та сплату ЄСВ.

Тому, відповідно до пункту 10 Розділу II Порядку№624 визначено: якщо на восьмий день з дати реєстрації безробітного, що є застрахованою особою, відсутні дані в повному обсязі для обчислення страхового стажу та середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), допомога по безробіттю призначається в мінімальному розмірі, який встановлюються правлінням Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Станом на 13 серпня 2021 року відповідно даних Державного реєстру застрахованих осіб надійшла інформація про календарні дні зайнятості, дохід та сплату ЄСВ за квітень 2021 року, але при розрахунку розміру середньої заробітної плати, бухгалтером Київського міського центру зайнятості, виявлено розбіжності в кількості відпрацьованих днів у січні 2021 року.

Тому, для пришвидшення розрахунку розміру середньої заробітної плати позивачу було рекомендовано надати довідку про заробітну плату (грошове забезпечення) з ВЕРХОВНОГО СУДУ відповідно до додатку до Порядку, що затверджений Постановою КМУ від 26.06.2015 р. № 439 за період з травня 2020 року - квітень 2021 року.

Відповідно до законодавства, після надходження уточнених даних про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, або отримання відповідної довідки, здійснюється перерахунок виплати допомоги по безробіттю з дня її призначення.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність розрахунку спірної допомоги, та вказав на необхідність відновлення порушеного права на отримання належних сум допомоги по безробіттю шляхом її перерахунку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення виключно в межах апеляційної скарги, з аналізу якої слідує, що позивач не згоден з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення конкретної суми допомоги та вважає це втручанням в його право власності (майнове право).

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції та зазначає наступне.

Висновок суду першої інстанції що ефективним відновленням порушених права позивача є зобов`язання перерахувати спірну суму є обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що розрахунок спірної допомоги э виключною компетенцією відповідача, за для недопущення хибного розрахунку допомоги, суд апеляційної інстанції вважає достатнім способом захисту прав позивача саме зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок.

При цьому, позивач не позбавлений права у випадку невідповідності суми перерахованої допомоги його очікуванням звернутись до суду з вимогами про стягнення відповідної суми, а на даний час такі вимоги є передчасними.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2021 року у справі № 200/13288/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г.Гаврищук

І.В. Сіваченко