Справа № 200/10134/21
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 року справа №200/10134/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 200/10134/21 (головуючий суддя І інстанції - Бабіч С.І.), складене у повному обсязі 29 листопада 2021 року у м. Слов`янську Донецької області за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, відповідно до якого просить:

визнати протиправним та скасувати рішення № 05 від 02.07.2021 року відповідача щодо відмови позивачу про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18609, 0574-08-8/18607, 0574-08-8/18605;

зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу з 25.06.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18609, 0574-08-8/18607, 0574-08-8/18605.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення № 05 від 02.07.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18609, 0574-08-8/18607, 0574-08-8/18605. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 25.06.2021 року, пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18609, 0574-08-8/18607, 0574-08-8/18605, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач станом на 01 травня 2016 року вона мала стаж державного службовця більше 10 років, проте позивач не має права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на підставі п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, оскільки на час звернення до відповідача з відповідною заявою не досягла шістдесятирічного віку.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, є особою з другою групою інвалідності.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності, призначеної за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зазначені обставини не спростовуються сторонами та підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 .

25 червня 2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до якої просила перевести її на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу»

До заяви позивачем були надані наступні документи: копію паспорта; копію картки платника податків; копію трудової книжки; копію довідки 0574-08-8/18609 від 15.06.2021 року; копію довідки 0574-08-8/18607 від 15.06.2021 року; копію довідки 0574-08-8/18605 від 15.06.2021 року; копію довідки МСЕК.

За наслідком розгляду поданої заяви відповідачем рийнято рішення № 05 від 02.07.2021 року про відмову в проведенні перерахунку пенсії згідно Закону України «Про державну службу», з посиланням на відсутність необхідного віку.

Спірним питанням цієї справи є правомірність прийняття відповідачем рішення, яким відмовлено позивачу у переводі на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про порушення відповідачем права на перехід на пенсію держаного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XIIвизначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IVособам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12ст. 37 Закону № 3723-XII).

Відповідно до копії трудової книжки позивача встановлено, що з 07.03.2001 року по 31 травня 2021 рік позивач працювала на різних посадах державної служби у Пенсійному фонді та 31 травня 2021 року на підставі наказу від 31 травня 2021 року № 54-О її було звільнено з посади начальника відділу по роботі з персоналом Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у зв`язку з реорганізацією відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України та п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 10-19).

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби 20 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи, відповідно до Закону № 3723-XII.

При цьому, закон не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку. При цьому орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми Закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 від 13 лютого 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 травня 2020 року у справі № 200/10134/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 червня 2022 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв