Справа № 240/14008/21
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/14008/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 88 % до 50 % розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці при проведенні перерахунку згідно з довідкою Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 03-23/105/2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці у розмірі 88 % заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 року № 03-23 починаючи з 19.02.2020 року з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що при здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання протиправно зменшено відсотковий розмір та замість 88% застосовано 50%. Посилаючись на ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII стверджує, що існує лише одна підстава для перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, а саме: збільшення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Інші складові -стаж роботи на посаді судді та відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залишилися незмінними.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач, на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, до суду направив відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечуючи проти позову стверджує, що застосування розміру 88 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді немає підстав, так як зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI (втратив чинність) , а пункт 25 розділу XII прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №240/13705/20 та з урахуванням вимог ст.142 Закону №1402-VIII проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, який обрахований в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки стаж на посаді судді ОСОБА_1 становить 17 років 15 днів, а саме враховані періоди роботи на посаді судді з 04.05.2000 по 18.05.2017.

Суд, розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 із 2017 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання згідно Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 240/13705/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 №03-23/105/2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання рішення суду відповідач здійснив перерахунок призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При проведенні перерахунку відповідач застосував показник відсоткового співвідношення, передбачений частиною 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, у розмірі 50%, оскільки стаж на посаді судді становить 17 років 15 днів.

Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

Відповідно до ч.1 ст. 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 2 статті 142 Закону №1402-VIII суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч.3 ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами 4 та 5 статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з тим, пунктом 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII установлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VІ. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, положеннями пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII було запроваджено різні підходи до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку після 30 вересня 2016 року, залежно від проходження чи непроходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу, а також роботи на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні зазначається, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року №10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію не допущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року №3-рп/2013).

Конституційний Суд України також зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402.

Конституційний Суд України визначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України що до гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України. У зв`язку з викладеним, п. 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, якою було передбачено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнано неконституційними.

Згідно пункту 3 Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Разом з цим, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Як вже зазначалося вище, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідачем на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №240/13705/20 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, який обрахований в розмірі 50% від грошового утримання діючого судді.

При цьому, у відзиві представник відповідача посилається на положення ст. 142 Закону №1402-VIII, якими зазначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Також, як зазначив представник відповідача та вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення суду та з урахуванням вимог ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ОСОБА_1 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки стаж на посаді судді ОСОБА_1 становить 17 років 15 днів, а саме враховані періоди роботи на посаді судді з 04.05.2000 по 18.05.2017.

Тобто, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання враховано лише стаж на посаді судді.

Разом з тим, що стосується незгоди позивача з перерахунком щомісячного довічного грошового утримання відповідно до ст.142 Закону №1402-VII виходячи з 50% суддівської винагороди, суд зазначає наступне.

Так, за Законом від 07.07.2010 р. №2453-VI розмір довічного грошового утримання судді у відставці визначався у відсотках (80 і більше), виходячи з суддівської винагороди працюючого судді, яка, на відміну від положень 135 Закону №1402-VIII, обраховувалась (з урахування пункту 1 резолютивної частини рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11 -р/2018) з зовсім інших базових показників -10 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції. Водночас, ч. 3 ст. 135 Закону України №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Саме на підставі зазначених норм рішенням Житомирського окружного адміністративного суду справі №296/9957/17 від 22 лютого 2018 року зобов`язано Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 19.05.2017 перерахунок довічного грошового утримання, призначивши його у розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, як вже зазначалося вище, станом на час перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ст. 142 Закону України №1402-VIII установлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Наведена норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання суду, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково, з різних законів, у редакції станом на момент перерахунку пенсії.

Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% від суддівської винагороди працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI.

Зазначеної позиції підтримується П"ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 04.09.2020 у справі №420/3264/20, Сьомий апеляційний адміністративний суду у постанові від 25.03.2021 у справі №120/7111/20-а, Верховний Суд у постанові від 24.09.2021 у справі №296/9956/17, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15.06.2022 у справі 520/17435/2020.

Суд вважає, що перерахунок пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді слід здійснювати за нормами чинними на час звернення із відповідною заявою про здіснення такого перерахунку.

Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати відсотковий розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020, відповідач обрахував його розмір на рівні 50% розміру суддівської винагороди відповідного працюючого судді, зазначивши, що стаж на посаді судді становить 17 років 15 днів.

В той же час, судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №296/9957/17 від 22 лютого 2018 року визнано протиправною відмову Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зздійснити перерахунок довічного грошового утримання з 19.05.2017 ОСОБА_1 шляхом зарахування до стажу роботи судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання у розмірі 88 відсотків, строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 4 місяці 29 днів, період проходження військової служби - 1 рік 11 місяців 20 днів та роботу на прокурорських посадах - 2 роки 11 місяців 15 днів.

Приймаючи відповідне рішення, Житомирський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання складає 24 роки 4 місяці 28 днів.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, які стосуються наявного у позивача стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, не потребує доказування в межах розгляду даної справи, адже є такими, що встановлені рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №296/9957/17, яке набрало законної сили.

Із наведеного слідує, що з урахуванням приписів ч. 3 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір довічного грошового утримання позивача відповідає 58% (4 роки роботи на посаді судді понад 20 років * 2 %) розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці від 26.02.2020 №03-23/105/2020.

Таким чином, відповідачем неправомірно зменшено позивачу стаж роботи на посаді судді під час здійснення перерахунку, що призвело до невірного визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В свою чергу, як вже зазначалося, твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є безпідставними, оскільки у даному випадку підлягають застосуванню положення частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII .

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача у цій частині є зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 №03-23/105/2020, виходячи із 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. 26.02.2020 №03-23/105/2020, виходячи із 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Посилання позивача на ч. 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус судді» є безпідставним, оскільки в даному випадку мало місце зменшення розміру довічного грошового утримання судді у відставці внаслідок неврахування частини стажу позивача, а не внаслідок зміни складових суддівської винагороди.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир,10003, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 19.02.2020 відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 №03-23/105/2020, починаючи з 19.02.2020 у розмірі 58% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа