Справа № 380/6221/20
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6221/20
У Х В А Л А
з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення

20 червня 2022 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сакалоша В.М., розглянув у порядку письмового провадження заяву Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 380/6221/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-

у с т а н о в и в:
У провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Від Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшла заява про зміну способу виконання судового рішення, в якій заявник просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного на підставі якого видано виконавчий лист №380/6221/20 про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 встановити, для нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.12.2016 року базовий місяць січень 2008 року, а з 01.03.2018 року фіксовану суму індексації в розмірі 4 258,75 грн; зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця та фіксованої суми індексації в розмірі 4 258.75 грн., на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2016 року по 03.01.2020 рок в сумі 146 197,88 грн.

Заявник явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідно до ч.2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

При вирішення заяви про зміну способу та виконання рішення суду, суд встановив таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року по справі № 380/6221/20:

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.12.2016 року по 30.11.2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2016 року по 30.11.2018 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року по справі №380/6221/20 - рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.10.2020р. в адміністративній справі № 380/6221/20 змінено, викладено частину третю резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

Зобов`язати Військову частину нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2016р. до 03.01.2020р. включно.

Нарахування індексації проводити за період з 01.12.2016р. по 28.02.2018р. включно із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року, за період з 01.03.2018р. по 03.01.2020р. включно - із урахуванням вимог абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення (із змінами і доповненнями).

03.03.2021 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №380/6221/20 який був надісланий представником позивача до Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з заявою про примусове виконання рішення суду, яке набрало законної сили у частині нарахування та виплати індексації за період з 01.03.2018р. по 03.01.2020р. включно - із урахуванням вимог абз.4, 6 п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р. Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення (із змінами і доповненнями).

30.03.2021 року Яворівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) було відкрито виконавче провадження, реєстраційний номер виконавчого провадження: 64981240.

30.03.2021 року до військової частини НОМЕР_1 було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження та виклик керівника.

10.06.2021 року за невиконання рішення суду у встановлений термін на відповідача було накладено штраф.

19.10.2021 року від відповідача було отримано лист від 11.10.2021 року №3845 у якому було зазначено, що за період з 01.03.2018р. по 03.01.2020р. нарахована сума індексації, яка підлягає перерахуванню на картковий рахунок позивача становить 90 304,35 грн. та буде перерахована при отриманні фінансування.

Тобто, відповідачем на виконання рішення суду здійснено нарахування індексації за період з 01.03.2018р. по 03.01.2020р. і така сума становить 90 304,35 грн.

16.11.2021 року за вихідним №64080 на адресу УДКСУ в Яворівському районі Львівської області, в якому обслуговується відповідач, було надіслано запит про надання відомостей, щодо руху коштів за рахунками відповідача, які передбачають виплату грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення в тому числі на виконання рішень судів.

26.11.2021 року від УДКСУ в Яворівському районі Львівської області було отримано лист згідно якого стало відомо, що на рахунок відповідача від забезпечуючого фінансового органу щомісячно надходили кошти та такі кошти щомісячно витрачалися відповідачем. При цьому, станом на 15.11.2021 року на рахунок відповідача було перераховано коштів на загальну суму 698 083 190, 44 гри. та витрачено відповідачем у сумі 698 078 190,44 грн.

01.12.2021 року до відповідача було надіслано повторну вимогу.

На вимогу від відповідача було отримано лист від 14.12.2021 року №4541 вих. в якому відповідач повторно зазначив, що сума заборгованості становить 90 304,35 грн. та така не перерахована на картковий рахунок позивача у зв`язку з відсутністю фінансового ресурсу, що не відповідає дійсності, оскільки кошти на рахунок відповідача надходять щомісячно.

Протягом тривалого часу рішення суду яке набрало законної сили відповідачем не виконується та сума заборгованості у розмірі 90 304,35 грн. не перерахована позивачу незважаючи на наявність коштів у відповідача.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі Горнсбі проти Греції зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі Піалопулос та інші проти Греції, пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Львівського окружного адміністративного суду по даній справі є обов`язковим до виконання на всій території України.

Як слідує з матеріалів справи, на виконання судового рішення, судом видано позивачу виконавчий лист. На час розгляду даної заяви триває виконавче провадження, рішення суду залишається не виконаним, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю його виконання раніше визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч. 4 ст. 245 КАС України).

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Зміна способу і порядку виконання суднового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Оскільки зміна на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права, зміна способу і порядку виконання рішення суду про зобов`язання суб`єктів владних повноважень здійснити виплату на стягнення такої виплати є незаконною. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справах №№ 21-394а14, 21-475а14 та в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 755/7078/16-а.

Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 30.01.2018 у справі 281/1820/14-а ( К/9901/1034/17), в якій Суд відмітив, що зміна способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява Яворівського відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зміну способу і порядку виконання рішення суду є необґрунтованою, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись положеннями ст. 248, 256, 294, 378 КАС України, суд, -

у х в а л и в:
у задоволенні заяви Яворівського відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зміну способу виконання судового рішення у справі № 380/6221/20 - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сакалош В.М.