Справа № 240/51/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Житомир справа № 240/51/22

категорія 102090000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: представника позивача - Мамедов Васиф Нуру огли,

представники відповідача - Галіцька-Плисак А.М., Козак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.01.2022року відкрито провадження у справі і її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Судове засідання, призначене у справі на 07.02.2022року, не відбулося по причині неявки представників сторін.

Судове засідання, призначене у справі на 24.02.2022року, не відбулося по причині по причині введення військового стану та тимчасового зупинення роботи суду.

Судове засідання, призначене у справі на 18.05.2022року, не відбулося по причині неявки представників сторін та подання клопотання представником Позивача.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і зазначив, що Позивач 09.06.2021року звернулася до Брусиловського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області із клопотанням про надання їй дозволу на імміграцію в Україну. Того ж дня представником цього відділу була складена відповідна заява від імені заявника, в графі "місце проживання в Україні" якої було зазначено адресу: АДРЕСА_1 . За результатами розгляду такого звернення Відповідачем 28.08.2021року було відмовлено Позивачу в наданні дозволу на імміграцію в Україну по причині не проживання за вказаною в заяві адресою.

Таке рішення Відповідача, на думку представника Позивача, є протиправним, так як Позивач проживала за вказаною адресою, а на даний час по причині військових дій Позивач проживає в Узбекистані.

Представники Відповідача, Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області, в судовому засіданні проти позову заперечили і зазначили, що Позивач дійсно 09.06.2021року зверталася до Брусиловського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області із клопотанням про надання їй дозволу на імміграцію в Україну. Того ж дня представником цього відділу була складена відповідна заява від імені заявника, в графі "місце проживання в Україні" якої було зазначено адресу: АДРЕСА_1 . У відповідності до вимог ст.10 Закону України "Про імміграцію" з метою з`ясування наявності чи відсутності підстав для задоволення звернення особи були направлені відповідні запити до УСБУ в Житомирській області, ГУНП в Житомирській області, Державної прикордонної служби України.

В ході перевірки було встановлено, що Позивач за вказаною адресою не проживає і не проживала, так як вказаний будинок не придатний для проживання. Такі неправдиві відомості Позивача, правомірно, на думку представників Відповідача, стали підставою для відмови в наданні їй дозволу на імміграцію в Україну.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача і представників Відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо підстав та порядку надання дозволу на імміграцію в Україну, регулюються правовими нормами Закону України "Про імміграцію" від 7 червня 2001 року N 2491-III (надалі - Закон N 2491-III), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Цей Закон визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства, тобто прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що саме у відповідності до вимог вказаного Закону N 2491-III мало місце 09.06.2021року звернення Позивача, громадянки Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , до Брусилівського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області із клопотанням про надання їй дозволу на імміграцію в Україну.

За результатами розгляду такого звернення оскаржуваним рішенням Відповідача від 28.08.2021року Позивачу було відмовлено в наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Як зазначено в дослідженому судом оскаржуваному рішенні, та відповідно до пояснень представників Відповідача в судовому засіданні, така відмова була зумовлена виключно вимогами п.4 ч.1 ст.10 Закону N 2491-III, а саме зазначення в заяві Позивача про надання дозволу на імміграцію свідомо неправдивих відомостей про її місце проживання в Україні.

Таке рішення Відповідача ґрунтується на вимогах чинного законодавства та відповідає обставинам справи з огляду на таке.

Безспірно, за приписами ст.9 Закону N 2491-III заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою.

Відповідно до вимог пункту 3 частини п`ятої статті 9 цього Закону N 2491-III для надання дозволу на імміграцію до заяви, окрім інших документів, додається також документ про місце проживання особи.

Як зазначено в дослідженій судом копії заяви Позивача від 09.06.2021року про надання дозволу на імміграцію в Україну, дійсно в графі "місце проживання в Україні" було зазначено адресу: АДРЕСА_1 . (а.с.17).

Суд вважає безпідставними доводи представника Позивача про те, що Позивач дійсно проживала за вказаною адресою і будинок за вказаною адресою був придатний для проживання.

По-перше, як зазначено в п.10 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 р. N 1983, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються до територіальних підрозділів за місцем проживання - особами, які тимчасово перебувають в Україні на законних підставах.

Тобто, звернення осіб із заявами про надання дозволу на імміграцію до територіальних підрозділів Державної міграційної служби України знаходиться в прямій залежності від їхнього проживання в Україні на момент такого звернення, а не в майбутньому.

По-друге, в судовому засіданні встановлено що у будівлі за адресою: АДРЕСА_1 Позивач за спірний період ) з дня звернення до дня ухвалення оскаржуваного рішення) не проживала.

Вказані обставини підтверджуються дослідженим в судовому засіданні листі УСБУ в Житомирській області від 05.08.2021року, в якому прямо зазначено, що в ході перевірочних заходів встановлено, що Позивач за спірною адресою не проживає, а отримані фотозображення будинку свідчать, що будівля є непридатною для проживання в ній людей (а.с.37-38).

Аналогічно, за повідомленнями Брусилівської селищної ради та старости села Болячів, дослідженими в судовому засіданні, також зазначається, що Позивач за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрована і не проживає (а.с.42-43).

За повідомленням Брусилівського РЕМ АТ "Житомиробленерго" від 28.07.2021року споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 не було (а.с.41).

Згідно пояснень ОСОБА_2 , жителя села Болячів, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ніхто з початку червня 2021року не проживає (а.с.39-40).

Суд вважає безпідставними доводи представника Позивача, що долучені до позову фотозображення будинку свідчать, що будівля є придатною для проживання в ній людей. Представник Позивач сам визнав, що вказані фотозображення будинку зроблені в зимній період часу, тобто значно пізніше ухвалення оскаржуваного рішення. Інших доказів на підтвердження своїх доводів представником Позивача суду не надано.

На підставі викладеного суд робить висновок, що в заяві від 09.06.2021року про надання дозволу на імміграцію Позивачем свідомо вказані неправдиві відомості про місце проживання в Україні, що в силу вимог п.4 ч.1 ст.10 Закону N 2491-III є самостійною підставою для відмови в наданні дозволу на імміграцію Позивача в Україну.

Як зазначено в п.10 Порядку у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Таким чином, оскаржуване рішення Відповідача від 28.08.2021року про відмову Позивачу в наданні дозволу на імміграцію в Україну винесено із урахуванням всіх обставин справи, в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат в даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в наданні дозволу на імміграцію в Україну.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати до Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 21 червня 2022 року