Справа № 400/10230/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 р. № 400/10230/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - ГУ ПФУ в Миколаївській області, відповідач) про визнати протиправними дії ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії з врахуванням кратності трудового стажу в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі, у період з 19.01.1972 року по 14.07.1975 року, з 14.07.1975 по 10.02.1983 року, з 05.09.1978 року по 01.01.1991; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з моменту її призначення (з 15.10.2002 року), зарахувавши в пільговому обчисленні один рік роботи за один рік шість місяців, період роботи з 19.01.1972 року по 01.01.1991 рік як трудовий стаж, вироблений в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також зарахувавши до складових заробітку для обчислення пенсії суми районного коефіцієнту та північної надбавки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є пенсіонером за віком і їй призначено пенсію. 17.04.2019 позивач звернулася до ПФУ в Миколаївській області щодо перерахунку пенсії за пільговим періодом та ПФУ в Миколаївській області надало відмову в зарахуванні пільгового періоду Крайньої Півночі за період з 19.01.1972 року по 14.07.1975 року, з 14.07.1975 по 10.02.1983 року, з 05.09.1978 року по 01.1991 року

Відповідач надав відзив на позов проти позовних вимог заперечив та зазначив, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV). Відповідач звертає увагу на те, що 02.04.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки від 11.05.2018 № 04-04-02/Б-264, виданої архівним відділом адміністрації МО Білібінського муніципального району Чукотського автономного округу. В зазначеній довідці вказано періоди роботи позивача в Білібінській центральній районній лікарні з 14.07.1975 по 03.04.1992, а також наявна інформація про роботу за договором з 07.06.1988 строком на 3 роки.

Відтак, з 01.04.2019 позивачу здійснено перерахунок пенсії. До загального страхового стажу зараховано період роботи в районі Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 07.06.1988 по 31.12.1990 в полуторному розмірі, що становить 3 роки 10 місяців 7 днів. Загальний страховий стаж склав 21 рік 5 місяців 8 днів. Крім того, 17.04.2019 позивач зверталась до відповідача із заявою в порядку Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» стосовно обчислення страхового стажу та заробітної плати за період роботи в районах Крайньої Півночі. А оскільки в трудовій книжці позивача відсутні відомості щодо пільгового обчислення стажу роботи, примірники договорів про роботу у районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, інформація про укладання таких договорів, то відсутні правові підстави для врахування періодів роботи з 19.01.1972 по 14.07.1975, з 15.07.1975 по 10.02.1983, з 05.09.1987 по 06.06.1988 в кратності 1рік 6 місяців за 1 рік роботи.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Позивач перебуває на обліку у відповідача та з 15.10.2002 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

02.04.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до довідки від 11.05.2018 № 04-04-02/Б-264, виданої архівним відділом адміністрації МО Білібінського муніципального району Чукотського автономного округу. В зазначеній довідці вказано періоди роботи позивача в Біблібінській центральній районній лікарні з 14.07.1975 по 03.04.1992, а також наявна інформація про роботу за договором з 07.06.1988 строком на 3роки.

Листом від 18.08.2021 за № 9451-9329/Г-02/8-1400/21, відповідач повідомив що, періоди роботи в районі Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 19.01.1972 по 14.07.1975, з 15.07.1975 по 10.02.1983, з 05.09.1987 по 06.06.1988 та з 01.0l.1991 по 06.06.1991 зараховано до страхового стажу в одинарному розмірі, оскільки в трудовій книжці відсутні відомості щодо пільгового обчислення страхового стажу та чинним законодавством після 01.01.1991 пільг по обчисленню стажу не передбачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім' ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Як встановлено судом, відповідно до записів в трудовій книжці, позивач з 19.01.1972 по 03.04.1991 працювала в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі а саме: з 1972 року - Білібінська селишна рада. З 1975 року - Білібінска районна лікарня. Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на посадах.

Суд зазначає, що підставою для відмови позивачу в зарахуванні до стажу роботи в кратному розмірі зазначеного періоду роботи, відповідачем зазначено, що для отримання права на пільги, передбачені наведеною статтею, особа повинна була укласти строковий трудовий договір.

Однак, із зазначеним твердженням відповідача суд не погоджується, враховуючи наступне.

Як встановлено пунктом 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Постанови Ради Міністрів СРСР № 148 від 10.02.1960 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців було впроваджено з 01.03.1960.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», було скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років.

Отже, єдиною умовою для отримання права на пільгове обчислення стажу при переході на пенсію (застосування коефіцієнту 1.5), починаючи з 01.03.1960, було укладення трудового договору строком не менш ніж на п`ять років, а починаючи з 26.09.1967 цей термін було знижено до трьох років.

Суд зазначає, що жодний з вищевказаних нормативно-правових документів не передбачав обов`язкового укладення письмового трудового договору.

Відповідно до положень статті 24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.1972, що діяли на момент виникнення трудових відносин між позивачем та роботодавцями, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, при укладанні трудового договору письмова форма договору в обов`язковому порядку не вимагається.

Аналогічні положення були закріплені в статті 15 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.1971, що діяли на момент перебування у трудових відносинах позивача з роботодавцями, відповідно до яких також визначено, що «Трудовой договор (контракт) есть соглашение между трудящимся и предприятием, учреждением и организацией, по котрому трудящийся обязуется выполнять работу по определенной специальности, квалификации или должности с подчинением внутреннему трудовому распорядку, а предприятие, учреждение, организация обязуется выплачивать трудящемуся заработную плату и обеспечивать условия труда, предусмотренные законодательством о труде, коллективным договором и соглашением сторон.»

Пільги поширювалися на позивача з моменту прийняття його на роботу не лише в силу укладення трудового договору, а і на підставі діючих нормативно-правових актів, якими ці пільги були встановлені.

Не укладення письмового трудового договору з працівником з моменту його прийняття на роботу не з його вини, не може бути підставою для не зарахування даного періоду роботи в пільговому обчисленні, коли всі інші документи підтверджують факт його роботи саме з 19.01.1972 року.

Крім цього, виходячи із положень пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу, наказу про звільнення з роботи, відсутність підтверджуючої довідки про даний період роботи за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Тому, з врахуванням вищевикладеного, та наявних в матеріалах справи документів, суд вважає протиправною відмову відповідача в частині не зарахування періодів роботи з 19.01.1972 по 14.07.1975, з 15.07.1975 по 10.02.1983, з 05.09.1987 по 06.06.1988.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч.2 ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що відповідачем належними та допустимими доказами не було доведено правомірності своїх дій щодо не зарахування позивачу в кратному розмірі зазначеного періоду роботи в районах Крайньої Півночі, вони суперечать вимогам Закону №1058-IV та є протиправними.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 і.п.н НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м.Миколаїв,54020 ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 трудового стажу в районах, що прирівняні до районів Крайньої Півночі, у період з 19.01.1972 року по 14.07.1975 року, з 14.07.1975 по 10.02.1983 року, з 05.09.1978 року по 01.01.1991 років.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до загального трудового стажу період роботи з 19.01.1972 по 01.01.1991 року в місцевостях Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в кратному розмірі з розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців стажу для призначення пенсії та здійснити перерахунок призначеної пенсії із врахуванням цього стажу, з дати призначення пенсії.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Мельник