Справа № 140/4366/22
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21 червня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4366/22

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Мачульський В.В., одержавши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області, в якому просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплати індексації заробітної плати за період з 01.01.1997 по 15.10.2013;

зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області провести нарахування та виплату позивачу індексацію заробітної плати за період з 01.01.1997 по 15.10.2013;

визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1997-2007 роки;

зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1997-2007 роки;

визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за 2008-2013 роки;

зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України v Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за 2008-2013 роки;

визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, передбачений «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області привести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечений за кожний повний календарний рік служби, передбачений «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;

визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС у Волинській області щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію»;

зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошову допомогу в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою , досадою відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом, суд виходить з наступного.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Водночас, частиною 1 статті 21 КАС України передбачено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з частиною 1 статті 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Підставою позову є юридичні факти, які наводяться позивачем на обґрунтування своєї матеріально-правової вимоги та які мають значення для судового захисту суб`єктивного права, тобто підстава позову - це частина позову, що відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, і докази, що підтверджують позов.

Підстави позову не можна ототожнювати з нормами права, на які посилається позивач. Зазначений висновок узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, який зазначив, що під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання на певну норму закону, яку суд може замінити, якщо її дія не поширюється на ці правовідносини.

При цьому, цими обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин від характеру яких залежить правова кваліфікація спору.

Як убачається зі змісту позовної заяви, предметом позову у даній справі є, зокрема, вимога про нарахування та виплату індексації заробітної плати за період з 01.01.1997 по 15.10.2013. При обґрунтуванні даної вимоги позивач посилається на вимоги Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 №1078.

Також, предметом позову у даній справі є, зокрема, вимога про нарахування та виплату матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за 1997-2007 роки. При обґрунтуванні даної вимоги позивач посилається на Указ Президента України від 04.10.1996 №926/96 «Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати працівників органів внутрішніх справ».

Також, предметом позову у даній справі є, зокрема, вимога про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за 2008-2013 роки. При обґрунтуванні даної вимоги позивач посилається на вимоги постанови КМУ від 07.11.2007 №1294.

Також, предметом позову у даній справі є, зокрема, вимога про проведення нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При обґрунтуванні даної вимоги позивач посилається на вимоги Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанову КМУ від 17.07.1992 №393.

Також, предметом позову у даній справі є, зокрема, вимога про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення. При обґрунтуванні даної вимоги позивач посилається на вимоги Закону України «Про міліцію».

Суд звертає увагу, що системний аналіз предмету та підстав позову свідчить про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами, не є основними та похідними позовними вимогами, оскільки склались за різних обставин, за різного правового регулювання та на підставі різних дій суб`єкту владних повноважень.

Цей адміністративний позов не містить жодних посилань на однаковість підстав виникнення заявлених позовних вимог або поданих доказів; пояснень щодо того, в чому полягає їх однорідність (єдині підстави їх виникнення, доказування яких спирається на однакові докази і обставини, тощо).

Таким чином, дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем позовні вимоги є самостійними, стосуються різного періоду нарахування виплат та різних підстав як для їх виплати, так і для звернення до суду про їх стягнення у примусовому порядку, тобто обґрунтовуються різними доказами та підставами виникнення, що, у свою чергу, не відповідає правилам об`єднання позовних вимог, які викладені у статті 172 КАС України.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статтею 172 цього Кодексу).

При цьому, суд звертає увагу, що статтею 169 КАС України не передбачено повернення у частини позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень статті 172 КАС України, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 цього Кодексу.

Суд зазначає, що допущене позивачем порушення не є формальним, оскільки фактично унеможливлює розгляд справи за вимогами, не пов`язаними між собою підставою їх виникнення та відповідними доказами, а тому повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 35 рішення у справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" від 12.03.2009 (Заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom) від 21.02.1975). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22.10.1996; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, серія A, № 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28.05.1985).

У п. 31 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.05.2013 (Заява № 49069/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням; вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб" (див. рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A № 93). Встановлюючи такі правила, Договірна держава користується певною свободою розсуду.

Отже, передбачене статтею 169 КАС України право суду на повернення позовної заяви у випадку порушення правил об`єднання позовних вимог є законодавчо закріпленим процесуальним обмеженням, встановленим державою з метою регулювання процедурних питань.

З огляду на те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, встановлені КАС України, суд вважає за необхідне позовну заяву повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Натомість, суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з окремими позовами до відповідача.

Керуючись ст.ст. 161, 169, 171 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Волинській області в особі Ліквідаційної комісії УМВС України у Волинській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою і доданими до неї документами, а копію позовної заяви залишити в суді.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Мачульський