Справа № 240/15242/21
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/15242/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Дмитро Миколайович

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

20 червня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та бездіяльності, скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправним та скасовано висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області від 02.12.2020 про результати перевірки відомостей про особу щодо ОСОБА_2 ;

- зобов`язано Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" відомості про ОСОБА_2 ;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області на користь ОСОБА_2 908 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_2 908 грн 00 коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, що стосуються Міністерства юстиції України та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що вносячі відповідні записи до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" діяло на виконання статті 7 Закону України "Про очищення влади", а встановлені статтею 1 Закону України "Про очищення влади" підстави для вилучення з Реєстру інформації про ОСОБА_2 відсутні. Апелянт вважає, що вимоги позивача до Міністерства юстиції України щодо зобов`язання Мін`юсту вилучити відомості стосовно нього з Реєстру є передчасними.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 у період з 15.03.2012 до 28.05.2014 працював на посаді заступника голови Житомирської обласної адміністрації, що не заперечується сторонами.

23.11.2020 ОСОБА_2 подав заяву на ім`я міського голови міста Житомира про призначення на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, що також не заперечується сторонами.

За результатами розгляду заяви Виконавчий комітет Житомирської міської ради Житомирської області склав висновок про результати перевірки відомостей про особу від 02.12.2020, у якому зазначено, що за результатами перевірки виявлено пункт 5 частини 2 статті 3 Закону України "Про очищення влади" та надіслав повідомлення про відповідність критеріям здійснення очищення влади (люстрації).

Міністерство юстиції України, отримавши від Виконавчого комітету Житомирської міської ради інформацію про відмову у призначенні на посаду, внесло її до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади".

З такими рішеннями та діями відповідач не погодився та звернувся із адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судове рішення в частині визнання протиправним висновку Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області про результати перевірки особи від 02.12.2020 про відповідність ОСОБА_2 критеріям здійснення очищення влади та в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог апелянтом не оскаржується, тому колегією суддів не переглядається.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Міністерство юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" відомості про ОСОБА_2 , судова колегія зазначає наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 7 Закону України "Про очищення влади" відомості про осіб, щодо яких встановлено заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" (далі - Реєстр), що формується та ведеться Міністерством юстиції України. Положення про Реєстр, порядок його формування та ведення затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України 16 жовтня 2014 року №1704/5 затверджено Положення про Єдиний державний реєстр осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 жовтня 2014 року за №1280/26057 (далі по тексту - Положення), у редакції, чинній станом на момент внесення відомостей, пунктами 1, 2 Розділу ІІ якого визначено, що внесенню до Реєстру підлягають відомості про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною 3 або 4 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Підставою для внесення Реєстратором відомостей про особу є:

- надходження до Держателя від керівника органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена у частині 3 статті 1 Закону України "Про очищення влади", інформації про звільнення особи з посади;

- надходження до Держателя від керівника органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", інформації про неподання заяви такої особи у строк, передбачений частиною 2 статті 4 Закону України "Про очищення влади";

- надходження до Держателя із Державної судової адміністрації України електронної копії рішення суду, яке набрало законної сили;

- надходження до Держателя від органів, що здійснюють перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами 3 та 4 статті 1 Закону України "Про очищення влади", перелік яких затверджений Кабінетом Міністрів України, копії висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади";

- надходження до Держателя від органу, який проводив передбачену статтею 6 Закону України "Про очищення влади" перевірку, копії висновку про встановлення перевіркою факту належності особи до переліку осіб, щодо яких застосовуються заборони, визначені частинами 3 або 4 статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Отже, обов`язковою умовою для внесення до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади", відповідних відомостей про особу, є надходження до Міністерства юстиції України інформації щодо встановлення такої заборони відносно особи.

За приписами пункту 4, 9 Розділу І Положення, Міністерство юстиції України, яке є держателем Реєстру, вносить до Реєстру та вилучає з нього у порядку, визначеному цим Положенням, відомості про осіб, щодо яких застосовано заборону, передбачену частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", надають інформацію з Реєстру у випадках, визначених частиною другою статті 7 Закону України "Про очищення влади", виконують інші функції, передбачені цим Положенням.

Враховуючи той факт, що судом встановлено протиправність висновку Виконавчого комітету Житомирської міської ради Житомирської області від 02.12.2020 про результати перевірки відомостей про особу щодо ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що внесені Міністерством юстиції України відомості стосовно позивача до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" підлягають вилученню, шляхом зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" відомості про ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що питання наявності підстав для зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади" відомості про застосування до осіб заборони, передбаченої Законом № 1682-VII, досліджувалося Верховним Судом також у низці постанов, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2020 року у справі №826/17794/14, від 19 листопада 2020 року у справі № 826/6973/15, від 14 грудня 2020 року у справі № 826/17787/14, від 13 жовтня 2021 року у справі № 826/4249/15.

У цих постановах Верховний Суд звертав увагу, що у рішенні ЄСПЛ від 17 жовтня 2019 року ЄСПЛ у справі Полях та інші проти України (заяви № 58812/15, № 53217/16, № 59099/16, №23231/18, №47749/18), яке 24 лютого 2020 року набуло статусу остаточного та стосувалося звільнення п`ятьох державних службовців на підставі приписів Закону №1682-VII, ЄСПЛ розглядав внесення відомостей про осіб заявників до загальнодоступного в мережі Інтернет Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону № 1682-VII як одного із трьох аспектів, які вплинули на приватне життя заявників у контексті статті 8 Конвенції. Суд вважав, що поєднання цих заходів мало дуже серйозні наслідки для здатності заявників встановлювати і розвивати відносини з іншими та їхньої соціальної і професійної репутації, а також значною мірою вплинуло на них.

ЄСПЛ констатував, що відомості про застосування до заявників заходів, передбачених Законом № 1682-VII, було одразу оприлюднено ще до того, як було розглянуто їхні позови. Закон № 1682-VII не вимагав будь-якого доведення індивідуальної вини, а його оголошена мета полягала в очищенні державної служби від осіб, які асоціювалися з узурпацією влади , підривом основ національної безпеки та оборони і порушеннями прав людини. За таких обставин застосування заходів, передбачених Законом № 1682-VII, ймовірно було тісно пов`язано із соціальною та професійною стигматизацією, як стверджували заявники. Не стверджувалося, що на практиці Закон не мав такого ефекту (рішення у справі Полях та інші проти України , пункт 210).

Крім того, у наведених справах Верховний Суд звертав увагу, що у пунктах 98-100 Проміжного висновку № 788/2014 Венеціанська комісія відзначила, що проблематичними є положення статті 7 Закону № 1682-VII, відповідно до якого відомості про осіб, які підлягають люстрації, вносяться до Єдиного реєстру осіб, які підпадають під дію цього Закону, що створюється і ведеться Міністерством юстиції України, із публікацією на веб-сайті вказаного міністерства особистих даних і результатів перевірки особи і наданням її для вільного користування.

Венеціанська комісія нагадала, що вже раніше у своєму консультативному висновку стосовно Колишньої Югославської Республіки Македонія заявляла, що публікація до ухвалення рішення суду є проблематичною у зв`язку зі статтею 8 ЄКПЛ. Негативний вплив такої публікації на репутацію особи навряд чи може бути усунений пізніше вилученням її імені з реєстру, а потерпілий не має засобів, щоб захистити себе від такого негативного впливу. Останнє може бути адекватним заходом, необхідним у демократичному суспільстві, коли співпраця встановлюється остаточно, а не раніше. Тому публікація повинна відбуватися тільки після ухвалення рішення суду (пункт 99 Проміжного висновку № 788/2014).

Оскільки у Законі № 1682-VII не гарантується, що публікація дозволяється тільки після остаточного рішення суду, то, за висновком Венеціанської комісії, як така ця норма піднімає очевидні проблеми сумісності зі статтею 8 Конвенції (пункт 100 Проміжного висновку № 788/2014).

З огляду на викладене, у наведених справах Верховний Суд визнав обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для зобов`язання Міністерства юстиції України вилучити з Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону № 1682-VII відомості про застосування до позивачів у наведених справах заборони, передбаченої Законом № 1682-VII, оскільки наслідкові дії Міністерства юстиції України щодо внесення прізвища позивача до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону №1682-VII, призводять до негативних наслідків для репутації позивача та неможливості реалізації ним конституційного права на працю.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час ії розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.