Справа № 145/186/22
Суддя: Вальчук В. В.
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/186/22
Провадження № 2-а/145/17/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2022 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника позивача Лісниченка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лісниченко Сергій Вікторович до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ЕАО №5287003 від 04.02.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач вказує, що 04.02.2022 року інспектором сектору реагування патрульної поліції відділку поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницької області сержантом поліції Гонтюком С.В. було винесено Постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серія ЕАО №5287003 від 04.02.2022 року, згідно якої зазначив:

04.02.2022 року, о 18 год. 41 хв., у с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області, по вул. Мічуріна, 1, водій керував транспортним засобом обладнаним ременем пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.п. 2.3. "в" ПДР України, та скоїв порушення передбачене ч. 5 ст.121 КУпАП, його було притягнуто до адміністативної відповідальності та накладено штраф у розмірі 510,00 грн.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушення він не визнавав, зазначав при розгляді справи, що фіксація порушення відбувалася після зупинки транспортного засобу, а на його вимогу показати фіксацію порушення під час руху автомобіля жодних доказів відповідач не надав.

Також відповідач не надав йому можливості належним чином підготуватись для захисту, не надав йому можливості скористатись допомогою адвоката, єдине, що він зміг, це надати усні пояснення, однак був позбавлений можливості надати характеристику з місця проживання, довідку про доходи та склад сім`ї.

За таких обставин позивач просить суд Постанову Серії ЕАО № 5287003 від 04.02.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Гонтюком Сергієм Вікторовичем - скасувати.

Провадження по справі стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП - закрити.

В судовому засіданні представник позивача Лісниченко С.В. позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що дії інспектора сектору реагування патрульної поліції відділку поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницької області сержанта поліції Гонтюка С.В. були правомірними та законними. Обставини викладені в позовній заяві є безпідставними та необгрунтованими. За таких обставин просив суд врахувати даний відзив та відмовити позивачу у позові за безпідставністю вимог.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що постановою серії ЕАО №5287003 від 04 лютого 2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 , інспектором сектору реагування патрульної поліції відділку поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницької області сержантом поліції Гонтюком С.В., притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч.5 ст.121 КУпАП за порушення п.2,3 "в" ПДР України та піддано штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови 04.02.2022 року, о 18-41 год., в с. Агрономічне, по вул. Мічуріна, 1, водій керував ТЗ, обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3."в" ПДР, порушення правил користування ременями безпеки.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події складу адміністративного правопорушення, що має бути доведено шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У зв`язку з цим посадова особа зобов`язана розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатись, що внаслідок його вчинення не завдана значна шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене порушення, особу порушника, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інше.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_1 , правил Дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, факт порушення позивачем дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, у постанові про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП відсутнє посилання на докази, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, якою встановлена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами суду не надано. Посилання представника відповідача у відзиві на особисте спостерігання та візуальне спостереження за порушенням ПДР та встановлення наявності адміністративного правопорушення судом до уваги не приймається, оскільки як встановлено у самій оскаржуваній постанові правопорушення було виявлене о 18 год. 41хв., але, враховуючи, що в даний період доби о цій годині вже темно і візуально побачити чи пристебнутий водій ременем безпеки не можливо.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та наданих документів.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та те, що на виконання вимог законодавства відповідачем не було вжито заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для вирішення справи належним чином, суд доходить висновку про те, що постанова інспектора сектору реагування патрульної поліції відділку поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницької області сержанта поліції Гонтюка С.В серії ЕАО №5287003 від 04 лютого 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП є незаконною, в зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.5, 9, 122, ч.1, 247, 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст.9, 77, 162, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати Постанову Серії ЕАО № 5287003 від 04.02.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Гонтюком Сергієм Вікторовичем.

Провадження по справі стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992 грн. 40 коп.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 червня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вальчук В. В.