Справа № 600/422/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. Чернівці Справа № 600/422/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.12.2021 року;

- зобов`язати Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.12.2021 у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Позов обґрунтовано тим, що позивач 17 грудня 2021 року звертався до відповідача із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якій просив нарахувати та виплатити заборгованість по заробітній платі за період з 21 травня 2018 року по 01 січня 2022 року та надати довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за вказаний період. За результатами розгляду заяви відповідач листом повідомив позивача, що надати запитувану інформацію та документи немає можливості. З указаним позивач не погоджується, оскільки вважає, що така відповідь не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 28 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. У наданому суду відзиві на позовну заяву вказував, що звернення позивача від 17 грудня 2021 року було розглянуто у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян». Так, у наданій відповіді зазначено про відсутність первинних документів щодо нарахування заробітної плати, а саме табелів робочого часу та відомостей по нарахуванню заробітної плати, банківських виписок для визначення факту виплат заробітної плати працівникам Філії Центру ДЗК та інших документів, що підтверджують наявність трудових відносин позивача і Філії Центру ДЗК за період з 21 травня 2018 року по 01 січня 2022 року. Таким чином, здійснити розрахування та підготувати довідку про розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати позивачу за вказаний період не є можливим.

Крім цього, у відзиві вказано про припинення Чернівецької регіональної філії Центру ДЗК, утворення комісії з припинення Філії та затвердження плану заходів з припинення Філії. Упорядкування документів Філії та їх передача до архіву Центру ДЗК здійснюється до настання запланованої дати завершення заходів з припинення Філії. Тому, відповідач повідомив позивача про неможливість надання запитуваної інформації та документів, оскільки такі документи Центру ДЗК не передавалися.

За таких обставин відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 21 травня 2018 року була прийнята на посаду інспектора з кадрів Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру».

Згідно наказу Чернівецької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 19 листопада 2020 року №8-к про увільнення від роботи на час проходження військової служби ОСОБА_1 , інспектора з кадрів, увільнено від роботи на час проходження військової служби за контрактом в особливий період, із збереженням місця роботи, посади та середньої заробітної плати. Відділ бухгалтерського обліку та аналізу господарської діяльності зобов`язано виплачувати середню заробітну плату починаючи з 19 листопада 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 грудня 2021 року позивач звернувся до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», в якій просив:

- здійснити нарахування та виплату заборгованості по заробітній платі, що виникла за робочий період з 21 травня 2018 року по 01 січня 2022 року, а також не допускати порушення термінів нарахувань та виплат заробітної плати в подальшому;

- надати довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за робочий період з 21 травня 2018 року по 01 січня 2022 року.

За результатами розгляду вказаної заяви відповідач листом від 05 січня 2022 року №Д-5/1 надав відповідь, в якій зазначив, що у зв`язку з відсутністю первинних документів щодо нарахування заробітної плати, а саме табелів робочого часу та відомостей по нарахуванню заробітної плати, банківських виписок для визначення факту виплат заробітної плати працівникам Філії Центру ДЗК та інших документів, що підтверджують наявність трудових відносин позивача і Філії Центру ДЗК, а також бухгалтерської облікової програми Філії за період з 21 травня 2018 року по дату надання відповіді, здійснити нарахування та підготувати довідку Центром ДЗК не є можливим. Таким чином, надати запитувану інформацію та документи до завершення процедури припинення Філії Дирекція Центру ДЗК не має можливості.

Вважаючи вказану відповідь такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Особи, які не є громадянами України і законно знаходяться на її території, мають таке ж право на подання звернення, як і громадяни України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Абзацом 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно абзацу 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Отже, наведене свідчить про те, що за результатами розгляду заяви, поданої в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», відповідний органи державної влади, місцевого самоврядування, їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані розглянути таку заяву та надати мотивовану відповідь.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою в порядку, визначеному, зокрема, Законом України «Про звернення громадян», із вимогами щодо нарахування та виплати заробітної плати за період з 21 травня 2018 року по 01 січня 2022 року, а також підготувати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату за такий період, за результатами розгляду якої відповідач листом від 05 січня 2022 року №Д-5/1 надав позивачу відповідь, в якій зазначив про неможливість здійснити нарахування заробітної плати позивачу та підготувати відповідну довідку.

З указаним позивач не погоджується та вважає, що така відповідь не відповідає вимогам Закону України «Про звернення громадян».

Між тим, вказану відповідь від 05 січня 2022 року №Д-5/1 суд вважає обґрунтованою та прийнятою згідно вимог Закону України «Про звернення громадян», оскільки у ній відповідач обґрунтовано вказав про неможливість здійснення нарахування заробітної плати позивачу та видачі відповідної довідки з огляду на відсутністю первинних документів щодо нарахування заробітної плати до завершення процедури припинення Філії Дирекції Центру ДЗК.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві, стосовно того, що надавши відповідь від 05 січня 2022 року №Д-5/1, відповідач розглянув звернення позивача від 17 грудня 2021 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Суд звертає увагу на те, що зміст позовної заяви зводиться лише до твердження позивача про незгоду із наданою відповідачем відповіддю та цитуванням певних статей Закону України «Про звернення громадян». При цьому у позові не конкретизовано які саме норми (пункт частину, статтю) Закону України «Про звернення громадян» порушено, на думку позивача, відповідачем, та в чому саме полягає неналежність розгляду звернення від 17 грудня 2021 року.

Отже, заявлений позов є необґрунтованим, а тому такий не підлягає задоволенню.

Водночас з огляду на зміст та суть заяви ОСОБА_1 від 17 грудня 2021 року варто зазначити, що спірні відносини між позивачем та відповідачем виникли і стосуються не стільки наданої у листі від 05 січня 2022 року №Д-5/1 відповіді, а скільки не здійснення нарахування заборгованості по заробітній платі та не видачі, у зв`язку з цим, довідки про розмір нарахованої заробітної плати за період з 21 травня 2018 року по 01 січня 2022 року. Тобто названі відносини є по суті трудовими.

Зазначене свідчить про обрання позивачем у вказаних відносинах неправильного способу захисту порушених трудових прав, що також виключає можливість задоволення заявлених позовних вимог.

Суд зауважує, що у разі незгоди ОСОБА_1 із діями (бездіяльністю) відповідача щодо ненарахування та невиплати їй заробітної плати за період з 21 травня 2018 року по 01 січня 2022 року, вона має право на звернення до суду з відповідним позовом, в ході судового розгляду якого і вирішуватиметься питання наявності заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 за названий період.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність поданого позову про визнання протиправною бездіяльності Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.12.2021 року та зобов`язання Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.12.2021 року у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», а відтак відмовляє в його задоволенні.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов є безпідставним. Відповідачем доведено суду обґрунтованість та правомірність оскаржуваної бездіяльності. Тому, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 21 червня 2022 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач - Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" (м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, ).

Суддя О.П. Лелюк