Справа № 607/1694/22
Суддя: Позняк В. М.
Дата ухвалення: 2022-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2022 Справа №607/1694/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Позняка В.М.

за участю секретаря судового засідання Комар Р.В., представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №125787 від 12 січня 2022 року, якою його визнано винним за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 12 січня 2022 року поліцейським взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП Костюк Я.А. винесено оскаржувану постанову. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що він керував автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_1 , на якому в темну пору доби не горіла права фара в режимі ближнього світла та при перевірці документів встановлено, що він побавлений права керування транспортними засобами Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 03 лютого 2021 року.

Зазначив, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам законодавства, які регулюють відносини у сфері дорожнього руху, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи. Вказав, що він не знав про винесену стосовно нього постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено право керування транспортними засобами на строк один рік, та дізнався про існування останньої від працівників поліції 12 січня 2022 року. Відтак, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відповідачем не зафіксовано факту порушення ним ПДР України.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М. від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 14 квітня 2022 року.

05 квітня 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що позивач 12 січня 2022 року близько 00 год. 45 хв. керував автомобілем «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 , в темну пору доби, в якому не горіла права фара в режимі ближнього світла та будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року. В ході перевірки документів водія було встановлено, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року позивач позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. Вказана постанова набрала законної сили. Позивачеві при складені оскаржуваної постанови були роз`ясненні його права, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Клопотань про ознайомлення з матеріалами справи чи намір скористатися правничою допомогою від позивача не надходило. Відтак, твердження позивача спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 травня 2022 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №125787 від 12 січня 2022 року, ОСОБА_2 12 січня 2022 року о 00 год. 45 хв. керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 , в темну пору доби, в якого не горіла права фара в режимі ближнього світла та будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року, чим порушив п. 31.4.3 (а), 2.1 (а) ПДР. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вказана постанова суду набрала законної сили 15 березня 2021 року.

Щодо правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП.

Як встановлено судом, одною з причин накладення інспектором поліції на позивача адміністративного стягнення було те, що останній керував транспортним засобом в темну пору доби, в якого не горіла права фара в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3 (а) ПДР. Дії позивача в даному випадку кваліфіковано за частиною першою статті 121 КУпАП

Частиною першою статті 121 кодексу КУпАП передбачено адміністративну відповідальність та адміністративне покарання у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн), серед іншого, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Пунктом 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідність таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши надані докази, суд вважає, що відповідач не надав достатніх доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом в темну пору доби, в якого не горіла права фара в режимі ближнього світла.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Тому суд доходить переконання, що сукупність наданих сторонами доказів та пояснень не дає можливість встановити винність позивача у порушенні вимог частини першої статті 121 КУпАП.

Щодо правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Частиною четвертою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно підпунктами «а» п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, положеннями статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити таке посвідчення водія.

Виходячи з наведених вище правових норм, суд доходить висновку, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити таке посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП полягає, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а., від 02 грудня 2019 року у справі №164/2068/17.

Окремо варто зауважити, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною четвертою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт іншого правопорушення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Судом встановлено, що позивача було позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року, яка набрала законної сили.

Відтак, станом на 12 січня 2022 року позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, а тому суд вважає, що відповідачем було правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП.

Тому, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення позовних вимог в частині скасування постанови серії БАБ №125787 від 12 січня 2022 року в частині притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а провадження по справі в цій частині підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні позову про скасування постанови в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП слід відмовити.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що він не знав про винесену стосовно нього постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлено право керування транспортними засобами на строк один рік, та дізнався про існування останньої від працівників поліції 12 січня 2022 року. Відтак, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП не підтверджується належними та допустимими доказами, оскільки відповідачем не зафіксовано факту порушення ним ПДР України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 25 лютого 2021 року отримав постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що підтверджується його підписом на письмовій заяві, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи №607/1248/21.

Керуючись п. 9.9 (б), п.15.9 ПДР України, ст.ст. 121, 122, 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №125787 від 12 січня 2022 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а провадження по справі в цій частині закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмий апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк