Справа № 420/14889/21
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення, визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , визнання неправомірними дій відповідача щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язання відповідача провести реєстрацію місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з проведенням одночасного зняття його за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 .

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Позов обґрунтований позивачем тим, що він звернувся до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , однак йому протиправно відмовлено у здійсненні такої реєстрації та відповідачем одночасно вчинені протиправні дії із зняття з реєстрації позивача за попередньою адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що надав всі необхідні документи для реєстрації місця проживання, його дружина яка володіє 3/20 часками спільної власності на житловий будинок надала згоду на реєстрацію позивача за адресою: АДРЕСА_1 , а згода інших власників не потрібна, оскільки дружина позивача володіє часткою будинку, яка є окремими приміщеннями, відокремленими від інших приміщень та мають окремий вхід, санвузол, кухню, тощо. Крім того, позивач зазначає, що зняття з реєстрації місця проживання та реєстрація місця проживання мають відбуватися одночасно, однак його знято з реєстрації за попередньою адресую, а за новою адресою не зареєстровано.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки позивач разом із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не надав згоду всіх співвласників будинку на здійснення такої реєстрації, при тому, що будинок знаходиться у спільній власності, а дружині позивача, яка надала згоду на реєстрацію, належить тільки 3/20 частки такого майна. Посилання позивача на те, що приміщення, які належать його дружині, мають окремий вхід, санвузол, кухню та можуть використовуватися окремо є безпідставними, оскільки будинок перебуває в спільній власності, що підтверджується даними з відповідного інформаційного реєстру та реєстрації місця проживання здійснюється за адресою будинку, а не його частки. Також, відповідач зазначає, що позивачем не надавалися разом із заявою такі документи, як договори на отримання комунальних послуг, технічний паспорт, тощо, відповідач діяв виключно в межах законодавства та на підставі тих документів, які були надані позивачем. Щодо зняття з реєстрації місця проживання позивача відповідач зазначає, що позивач подав дві окремі заяви на зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання з відповідними додатками, а норми законодавства передбачають можливість здійснення реєстрації місця проживання із одночасним зняттям з реєстрації, а не обов`язок.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, заперечення відповідача, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , яка є дружиною позивача, зареєстровано право власності на 3/20 часток житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Вид власності: спільна часткова.

ОСОБА_3 24.03.2021 року подано до Департаменту надання адміністративних послуг ОМР дві заяви від 24.03.2021 року про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, на підтвердження права позивача на проживання за адресою: АДРЕСА_1 , він надав згоду співвласника будинку - ОСОБА_2 , тобто, своєї дружини.

Відповідачем здійснено зняття з реєстрації позивача, однак відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На звернення позивача, 14.04.2021 року Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради було надано відповідь №110/01-20, відповідно до якої підставою для відмови в реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 є ненадання необхідних документів або інформації, а саме: ненадання згоди всіх співвласників зазначеного житла на реєстрацію місця проживання позивача. При реєстрації місця проживання особи в житлі, яке перебуває у спільній власності, згода інших співвласників є обов`язковою, тоді як здійснення реєстрації місця проживання без надання згоди всіх співвласників є порушенням їхніх прав.

Позивач не погодився з правомірністю відмови в реєстрації його місця проживання, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема, громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з ст. 3 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадянин України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

При цьому, відповідно до ст. 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів визначають «Правила реєстрації місця проживання», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207 (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до положень п. 11, 18 Правил, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема, документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо, зокрема, особа не подала необхідних документів або інформації.

Як вже зазначено вище, 3/20 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , однак вона не є власником всього будинку та її частка не виділена в натурі в окремий об`єкт нерухомості.

Згідно ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 358 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Оскільки ОСОБА_2 володіє лише часткою спільного майна, її частка не виділена в натурі, для реєстрації місця проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , має бути згода всіх співвласників, однак такої згоди для реєстрації місця проживання позивач не надав, йому правомірно відмовлено у такій реєстрації, що відповідає положенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207.

Посилання позивача на те, що частка його дружини відокремлена від інших житлових приміщень окремим входом і виходом та забезпечені окремою кухнею, санвузлом, тощо, що технічним паспортом на будинок та договорами з обслуговуючими організаціями підтверджується окреме використання частки будинку його дружиною, суд вважає безпідставним, оскільки в такому разі власник наділений правом на виділення частки в натурі та такі документи для реєстрації місця проживання позивача не надавалися разом із заявою та не досліджувалися відповідачем, в даному випадку відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також суд звертає увагу, що реєстрація місця проживання здійснюється не в частині будинку, а за адресою будинку в цілому.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій із зняття його з реєстрації місця проживання, вони також є не обґрунтованими, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 4 «Правил реєстрації місця проживання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року № 207, за заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання, норми законодавства не передбачають обов`язкового зняття з реєстрації місця проживання із реєстрацією іншого та позивачем були подані дві окремі заяви, які розглянуті відповідачем у відповідності до вимог законодавства.

Враховуючи відсутність протиправних рішень і дій суб`єкта владних повноважень, у суду відсутні підстави для задоволення позову також в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради (вул. Косовська, 2-Д, м. Одеса, 65017, ) про визнання неправомірним та скасування рішення відповідача про відмову позивачу у реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , визнання неправомірними дій відповідача щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язання відповідача провести реєстрацію місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з проведенням одночасного зняття його за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л. І. Свида

.