Справа № 580/2060/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року справа № 580/2060/22

9 годин 00 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В., за участі секретаря судового засідання Мельникової О.М., розглянувши у письмовому проваджені за правилами загального позовного провадження адміністративну справу №580/2060/22

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, )

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

03.05.2022 вх.12574/22 ОСОБА_1 (через представника - адвоката Мастюгіна Є.Д.), звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не призначення ОСОБА_1 пенсії державного службовця відповідно до п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до п. 12 Прикінцевих положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII з моменту звернення за її призначенням з 08.02.2022 із урахуванням довідок про заробітну плату Баштечківської сільської ради від 02.02.2022 № 99/04-03 та № 98/04-03.

Ухвалою від 09.05.2022 позовну заяву залишено без руху. У зв`язку із усуненням недоліків позову, ухвалою від 16.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.06.2022 - відкладене підготовче провадження до 15.06.2022 - закрите підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті на 17.06.2022

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що працювала з 03.09.1999 по 31.12.2020 в сільській раді на посадах секретаря виконкому міської ради, голови сільської ради та заступником голови сільської ради, склала присягу державного службовця та службовця органів місцевого самоврядування. За наслідком звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», отримала відмову, викладену у листі, з підстав недостатності стажу державної служби, оскільки робота в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби лише до 04.07.2001, дати набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Позивач вважає відмову протиправною та зазначає, що до набрання чинності Законом №3723-ХІІ, стаж державної служби регулювавався Порядком №283 та №229, відповідно до Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, у зв`язку із чим періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування зараховуються до стажу державної служби, відтак на переконання позивача, стаж державної служби складає 21 рік, 3 місяці, 29 днів, що є достатнім для призначення пенсії державного службовця.

У строк встановлений судом та станом на дату прийняття рішення в даній справі відзив на позов від відповідача не надходив.

17.06.2022 учасники справи, належним чином повідомлені через систему Електронний суд про дату, час та місце судового розгляду справи, до суду не прибули, від представника позивача 08.06.2022 до суду надійшла заява від 07.06.2022 (вх.№16154/22) про розгляд справи за відсутності представника, представник відповідача про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги достатність в матеріалах справи належних доказів для вирішення справи та неприбуття, належним чином повідомлених, учасників справи, суд доходить висновку про доцільність розгляду даної справи у письмовому порядку.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем доводи/аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ): з 03.09.1999 обрана секретарем виконкому Баштечківської сільської ради (згідно рішення сесії від 03.09.1999 №73); 08.09.1999 склала присягу державного службовця, з 29.12.1999 обрана секретарем Баштечківської сільської ради (згідно рішення сесії від 29.12.1999 №8-3); 06.09.2001 склала присягу посадової особи місцевого самоврядування; з 11.04.2006 обрана секретарем Баштечківської сільської ради повторно (згідно рішення сесії від 11.04.2006 №1-2); з 09.11.2010 обрана секретарем Баштечківської сільської ради повторно (згідно рішення сесії від 09.11.2010 №1-2/VI); з 30.11.2015 обрана сільським головою (згідно протоколу ТВК від 26.10.2015 №15); 10.07.2019 повноваження Баштечківського сільського голови завершились згідно Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (згідно рішення сесії від 10.07.2019 №1-2/VIІ); з 10.07.2019 обрана на посаду Баштечківського сільського голови (згідно рішення сесії від 10.07.2019 №1-2/VIІ); 05.11.2020 повноваження Баштечківського сільського голови завершились згідно Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» (згідно рішення сесії від 05.11.2020 №1-2/VIІІ); з 06.11.2020 затверджено на посаду першого заступника сільського голови (згідно рішення сесії від 05.11.2020 №1-13/VIІІ); 31.12.2020 звільнено з займаної посади першого заступника сільського голови за згодою сторін (розпорядження від 28.12.2020 №30).

Позивач є особою з інвалідністю (друга група, безтерміново - довідка до Акту огляду МСЕК серії 10 ААА №246499). 02.02.2022 виконавчим комітетом Баштечківскої сільської ради видано довідки, №98/04-03 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не обіймає посади державної служби та №99/04-03 про складові заробітної плати для призначення державного службовця.

За наслідками звернення позивача від 08.02.2022 щодо переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», відповідач листом від 23.02.2022 №2600-0213-8/33056 повідомив позивача, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII до 04.07.2001, тобто по дату набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Відповідачем зазначено, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача 6 років 3 місяці 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку із чим відмовлено в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу».

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії державного службовця протиправною, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII). Згідно пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» із змінами та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу»№3723 із змінами у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723 із змінами та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723 із змінами у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№1058), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупних вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Варто врахувати, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція про застосування зазначених норм матеріального права була висловлена Верховним Судом у постановах від 03.07.2018 у справі №265/3709/17, 19.03.2019 у справі № 357/1457/17, 22.05.2020 у справі № 263/9612/16-а, 12.04.2021 у справі №591/3924/16-а.

Відповідно до мотивації (лист від 23.02.2022 №2600-0213-8/33056) підставою для відмови у призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ зазначено недостатність стажу державної служби, позаяк час роботи в органах місцевого самоврядування, у тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII до 04.07.2001, тобто до дати набуття чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Надаючи оцінку правомірності підстав і доводів відмови, суд встановив таке.

За змістом пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Спірним у цій справі щодо права на соціальне забезпечення є підхід сторін у тлумаченні обчислення і врахування стажу служби позивача за період з 03.09.1999 по 31.12.2020. Питання обчислення стажу державної служби у цей період регулювалося Порядком обчислення стажу державної служби що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283) та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок № 229), що набрав чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 (у редакції згідно з постановою КМУ від 26.10.2001 №1435) до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон №2493-III), а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 14 Закону №2493-III: п`ята категорія - посади міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, заступників голів районних рад, керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад; шоста категорія - посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.

Згідно з пунктом 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2493-III, дію Закону України «Про державну службу» поширено на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування. Згідно з пунктом 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховуються <…> час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» <…>. Згідно з пунктом 4 частини другої статті 46 Закону №889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом №2493-III.

Аналіз норм дає можливість висновувати, що законодавством, яке діяло у спірний період (з 26.10.2001), передбачено віднесення до стажу державної служби час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, що визначені Законом №2493-III - робота на посадах секретаря Баштечківської сільської ради, першого заступника сільського голови, секретаря виконавчого комітету Баштечківської сільської ради, голови Баштечківської сільської ради. У період з 26.10.2001 по 31.12.2020 (у тому числі і у період з 01.05.2016) час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, що обіймала позивач, має бути зарахованим до стажу державної служби в силу наведених вище вимог. Такі висновки суду відповідають висловленим Верховним судом у постанові від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17.

Надаючи оцінку доводам відповідача у листі від 23.02.2022 про те, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII до 04.07.2001 (дати чинності Законом №2493-III), суд визнає необгрунтованими і помилковими, позаяк як окреслено вище, згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, тобто у спірних правовідносинах необхідно керуватися чинним Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (у редакції згідно з постановою КМУ №1435 від 26.10.2001 - постанова втратила чинність на підставі постанови КМУ №229 від 25.03.2016).

Суд доходить висновку, що у позивача станом на 01.05.2016 був наявний стаж служби більше 10 років на посадах в органах місцевого самоврядування, що зараховується до стажу державної служби, у зв`язку із чим покликання відповідача у листі від 23.02.2022 №2600-0213-8/33056, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача становить 6 років 3 місяці 24 дні, та є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», тому суд визнає відмову відповідача немотивовано, необгрунтованою, спростованою чинністю нормативно-правових актів у часі (відповідному періоді), підтвердженою наявними матеріалами справи.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не призначення позивачу пенсії державного службовця, суд зазначає, що відповідач, за наслідками розгляду заяви позивачки, не прийняв рішення про призначення пенсії чи про відмову у призначенні пенсії у контексті реалізації принципів належного врядування. Лист - відмова відповідача від 23.02.2022 №2600-0213-8/33056 за підписом начальника відділу обслуговування громадян №10 (сервісний центр) не містить орієнтиру для моделювання поведінки позивачем та демонстрації сприяння у реалізації прав особи у відповідь за звернення, не містить чіткого та однозначного вирішення порушеного позивачем питання, та не є рішенням суб`єкта владних повноважень - індивідуальним актом, позаяк ствержується: «відмовлено в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальобов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" у зв`язку з відсутністю законних підстав», проте без урахування дії нормативно-правових актів у часі і без покликання на відповідні редакції нормативно-правових актів.

Верховний Суд у постанові від 18.07.2019 у справі №826/2426/16 (ЄДРСР 83104634) зазначив, що листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Для належного судового захисту порушених прав позивача, суд доходить висновку про наявність підстав визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття в установленому порядку рішення про призначення пенсії чи про відмову у призначенні пенсії, тому відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що встановлені Конституцією України та законами, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без врахування необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію державного службовця, суд зазначає таке.

Обов`язок суду зобов`язати суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки (постанови Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 814/2222/17, 13.11.2018 у справі № 826/20369/14).

Відповідно до Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян варто розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів (стаття 3). Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, що сприяли порушенням (стаття 19).

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, відповідач є територіальними органами Пенсійного фонду України, згідно із п. 4.3 цього Положення організовує роботу управлінь Фонду, зокрема щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій. Питання призначення (перерахунку) і виплати пенсій належить до виключної компетенції відповідача.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується за наявних достатніх для цього підстав з урахуванням фактичних обставин справи відповідно до Конституції та законів України.

ВІдповідно до частини 2 статті 17 КАС України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання прийняти рішення.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт неправомірних дій. Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд зазначає, що наявність та відповідність сукупності усіх необхідних критеріїв для призначення пенсії державного службовця належить до виключної компетенції відповідача.

Враховуючи встановлену протиправну бездіяльність, беручи до уваги повноваження органів Пенсійного фонду з питань призначення громадянам пенсійних виплат, суд вважає, що для відновлення порушених прав позивача потрібно зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 08.02.2022 №1527 про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» з доданими документами та у порядку, строк і спосіб, визначені законодавством, прийняти індивідуальний акт - рішення з урахуванням оцінки, наданої судом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з п.19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган виконавчої влади та перебирати на себе повноваження із вирішення питань, що законодавством віднесенні до компетенції цього органу - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, тому у частині вимоги призначити інший вид пенсії за відсутності індивідуального акта про відмову у формі управлінського рішення субєкта публічної адміністрації належить відмовити. Оцінивши докази і аргументи, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, ураховуючи встановлені обставини, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на що - позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для розподілу витрат зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 2-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не прийняття індивідуального акта - рішення про призначення пенсії чи про відмову у призначенні пенсії за наслідками розгляду звернення за заявою ОСОБА_1 від 08.02.2022 №1527.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву (з доданими документами) ОСОБА_1 від 08.02.2022 №1527 про призначення пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» з дотримання принципів належного врядування, сприяння реалізації права на соціальне забезпечення із прийняттям індивідуального акта у формі мотивованого рішення з урахуванням оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення суду.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві [вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053, ].

Судове рішення складене 17.06.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА