Справа № 580/2077/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року справа № 580/2077/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення з 18 лютого 2022 року щомісячного довічно грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 50%, замість 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 лютого 2022 року №04-16/6/2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплачувати з 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 66% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 лютого 2022 року №04-16/6/2022 із урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

За вимогами статті 127 Конституції України, в редакції яка діяла 20 серпня 2001 року, для призначення на посаду судді, необхідний був стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) три роки, а відтак до стажу роботи на посаді судді має бути доданий вказаний строк.

Позивач зазначає, що призначений суддею Указом Президента України від 20 серпня 2001 року, тому трирічний стаж, який позивач набув до призначення на посаду судді має бути зарахований до стажу роботи на посаді судді.

Згідно з статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинного на день призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Позивач звернув увагу, що згідно довідки про проходження служби виданої УМВС України в Черкаській області 19 березня 2008 року в період з серпня 1992 року по червень 1995 року, останній був слухачем НАВС України, а з квітня 1999 року по січень 2000 року слухачем Магістратури управління Інституту підготовки управлінських кадрів Національної академії внутрішніх справ України, що складає строк навчання 3 роки 9 місяців, а половина 1 рік 10 місяців.

На підставі наведеного позивач вважає, що стаж роботи на посаді судді склав повних 28 років, а тому грошове утримання мало складати 66 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідач у відзиві на адміністративний позов просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, вказавши, що на час призначення позивача суддею, питання визначення стажу, який дає право на відставку судді, регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону №2862-ХІІ та який встановлював виключний перелік посад, робота на яких підлягала зарахуванню до стажу, що дає право на відставку судді.

Згідно з частиною 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років. Закон № 2862-ХІІ втратив чинність 01.01.2012.

Таким чином, для зарахування позивачу до стажу, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою та період роботи в органах внутрішніх справ, немає правових підстав.

Відповідач звернув увагу, що у рішенні Вищої ради правосуддя від 15.02.2022 № 121/0/15-22 про звільнення позивача у відставку зазначено, що ОСОБА_1 має достатній для звільнення у відставку стаж роботи, визначений на підставі статей 116, 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Тобто, докази зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою та період роботи в органах внутрішніх справ відсутні.

На підставі наведеного відповідач вважає, що законодавчі підстави для обчислення позивачу з 18.02.2022 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 66 % з винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 2015 року ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію по інвалідності в Головному управлінні ПФУ в Черкаській області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 18 липня 2019 року №1892/0/15-19, суддю апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_1 переведено на посаду судді Черкаського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Черкаського апеляційного суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Черкаського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року позивача відраховано з 17 лютого 2022 року зі штату Черкаського апеляційного суду.

18 лютого 2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Черкаській області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно довідки про суддівську винагороду від 17.02.2022 №04-16/6/2022, виданої Черкаським апеляційним судом, розмір суддівської винагороди позивача для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 184976 грн.

Рішенням від 28 березня 2022 року 29 позивача переведено на інший вид пенсії та встановлено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді. При цьому стаж роботи на посаді судді визначено 20 років.

Не погоджуючись з таким розміром щомісячного грошового утримання, позивач 31 березня 2022 року звернувся до відповідача з проханням перерахувати його щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виходячи зі стажу роботи на посаді судді 28 років.

Листом №2137-1949/Б-03/8-2300/22 від 29.04.2022 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для зарахування вказаного періоду та про відсутність підстав для перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIII).

Частиною 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, Закон №1402-VIII не містить норм, які по різному визначають порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Згідно з абзацом четвертим п. 34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Частиною 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

В силу положень статті 127 Конституції України, в редакції чинній станом на 20 серпня 2001 року, для призначення на посаду судді, необхідний був стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) три роки.

Позивач призначений на посаду судді Указом Президента України від 20 серпня 2001 року, тому до стажу роботи на посаді судді має бути зарахований трьохрічний строк роботи на посадах в органах системи МВС, який вимагався для призначення на посаду судді.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ у редакції чинній на час перебування позивача на посаді судді (далі - Закон № 2862-ХІІ) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-УІ від 07.07.2010 (далі - Закон №2453-УІ), який прийнято та який діяв на час роботи суддею, також містить бланкетну норму стосовно визначення стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону №2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час набрання чинності Законом № 2453- VI (30 липня 2010 року) діяла постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Положеннями п.п. 3-1 п. 3 вказаної постанови визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та, одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, передбачено право зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу.

Згідно довідки про проходження служби виданої УМВС України в Черкаській області 19 березня 2008 року в період з серпня 1992 року по червень 1995 року позивач був слухачем НАВС України, а з квітня 1999 року по січень 2000 року був слухачем Магістратури управління Інституту підготовки управлінських кадрів Національної академії внутрішніх справ України, що складає строк навчання 3 роки 9 місяців, а половина 1 рік 10 місяців.

З огляду на викладене, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді в органах МВС, який вимагався для призначення на посаду судді, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Підсумовуючи вищенаведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 25 років 3 місяці 7 днів, та включає:

- половину періоду навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 10 місяців 0 днів;

- роботу в органах МВС - 3 роки 0 місяців 0 днів;

- роботу на посаді судді - 20 років 5 місяців 7 днів.

Відмовляючи в зарахуванні наведених періодів роботи до стажу роботи на посаді судді, відповідач діяв неправомірно, що є підставою для визнання протиправними дій відповідача.

Щодо посилання позивача, що навчання прирівнюється до військової служби та має бути зараховано до стажу роботи на посаді судді, суд звертає увагу, що вищенаведені законодавчі приписи передбачають зарахування до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження саме строкової військової служби.

Однак, з довідки про проходження служби виданої УМВС України в Черкаській області 19 березня 2008 року, вбачається, що позивач не проходив службу в Збройних Силах.

Більш того, повторне зарахування періоду навчання до стажу роботи на посаді судді нормами Закону не передбачено, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків (20 років роботи) + 10 відсотків (5 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2).

Саме таке відсоткове значення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці мало бути застосовано відповідачем, однак відповідачем під час проведення перерахунку не дотримано вимог Закону №1402.

Оскільки відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в належному розмірі, а інших підстав для відмови в його перерахунку не вбачається, тому належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статей 137, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 17.02.2022 №04-16/6/2022, виданої Черкаським апеляційним судом, починаючи з 18.02.2022, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 139, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо призначення з 18 лютого 2022 року щомісячного довічно грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 50%, замість 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 17 лютого 2022 року №04-16/6/2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки про суддівську винагороду від 17.02.2022 №04-16/6/2022, виданої Черкаським апеляційним судом, починаючи з 18.02.2022, а також виплатити різницю між нарахованою та фактично отриманими сумами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО