Справа № 320/3959/21
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3959/21 Головуючий у І інстанції - Панова Г.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Ольховській М.Г.,

представника відповідача Вишневського Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» звернулось до суду з даним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 4 від 16.03.2021, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 455 700, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки перевірки про нереальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «Спец-Постач-Сервіс» і ТОВ «Гарні-Лани» є припущенням відповідача і не підтверджується належними доказами. Наголошує, що на підтвердження проведених господарських операцій ним було надано при перевірці всі завірені належним чином копії первинних документів по взаємовідносинах з вказаними контрагентами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем первинні документи містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, завірені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу України та, відповідно, підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій. Крім того, суд зазначив, що відповідачем до суду не надано доказів того, що контрагенти позивача на час вчинення операцій не були належним чином зареєстрованими як юридичні особи.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої доводи обґрунтовує тим, що при проведенні перевірки встановлено наявність у позивача кредитної заборгованості, відсутність будь-яких доказів здійснення банківських розрахунків та відповідних пояснень щодо цього. Серед іншого, апелянт наголошує на відсутності трудових ресурсів у ТОВ «Спец-Постач-Сервіс», що унеможливлювало надання ним послуг з перевезення.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду представник позивача до суду не прибув, що не є перешкодою для судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» зареєстроване як юридична особа з 19.01.2017, як платник податків перебуває на обліку в Кагарлицькій ДПІ Головного управління ДПС у Київській області, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є, зокрема: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

У період з 16.03.2020 по 12.02.2021 Головним управлінням ДПС у Київській області ВП на підставі наказу від 13.03.2020 № 657, направлення від 16.03.2020 № 955, від 10.02.2021 № 781 та відповідно до п.п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п. 78.4 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України було проведено документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Елеватор Зернотрейд» щодо дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «Спец-Постач-Сервіс» та з ТОВ «Гарні-Лани» за період з 01.07.2019 по 31.07.2019.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області складено акт від 19.02.2021 №2259/10-36-07-15/41091430, згідно висновків якого перевіркою питань дотримання вимог податкового законодавства ТОВ «Елеватор Зернотрейд» по взаємовідносинах з ТОВ «Спец-Постач-Сервіс» та з ТОВ «Гарні-Лани» за період з 01.07.2019 по 31.07.2019 встановлено порушення п.198.1, п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено завищення значення рядка 21 Декларації станом на 31.07.2019 «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на суму 455 700, 00 грн.

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.03.2021 № 4, відповідно до якого встановлено порушення п.198.1 ст. 198, п. 1983.3 ст. 198 Податкового кодексу України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 455 700, 00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення є предметом цього позову, оскільки позивач вважає його протиправним.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що діяв правомірно, з чим погоджується і колегія суддів з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

В силу вимог пп.14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПК України - податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Підпунктом «а» п. 198.1, п.198.2, п.198.3 ст. 198 ПК України закріплено право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку, у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до вимог п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 ПК України визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

У силу вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України - податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Законом України «Про бухгалтерський обік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ст. 1 Закону № 996-XIV - первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі ст. 9 Закону № 996-XIV - підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбаний товар (роботи, послуги), необхідні первинні документи (податкові накладні), оформлені відповідно до вимог Закону № 996-XIV.

При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документа не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Таким чином, оскільки наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, які пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податку, а також відповідають змісту й обсягу, відображеному в укладених платником податку договорах та складених на їх підставі первинних документах, тому у разі якщо певна господарська операція не здійснювалась, визначення податкового кредиту було б безпідставним і сума ПДВ не підлягала би відшкодуванню з бюджету, незважаючи на наявність у платника податку (позивача у справі) податкової накладної, а також доказів сплати постачальнику сум ПДВ у складі вартості товару.

Так, судом установлено, що 09.07.2019 між ТОВ «Елеватор Зернотрейд» (далі - замовник) та ТОВ «Спец-Постач-Сервіс» (далі - перевізник) укладено договір про надання транспортних послуг від 09.07.2019 №09/07-2019-1, згідно якого перевізник бере на себе зобов`язання доставити ввірений йому для перевезення вантаж до пункту призначення, а замовник зобов`язується оплатити надані послуги. Протягом виконання перевезення за договором, вантаж є власністю замовника без права розпорядження ним перевізником.

Пунктом 1.3 договору обумовлено, що факт прийняття перевізником вантажу для перевезення підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.

У розділі 2 договору зазначено умови договору, згідно яких перевізник не відповідає за якість та масу нетто вантажу, які затарені, упаковані або опломбовані вантажовідправником.

Навантаження та розвантаження вантажу здійснюється вантажовідправником і вантажоодержувачем.

Сторонами у пункті 2.3. договору обумовлено здійснювати перевезення вантажів наступними автомобілями: MAN TGА 18.430 сідловий тягач-Е НОМЕР_16, SCHWARZMULLER SPA-3E н/причіп бортовий-Е НОМЕР_1 водій ОСОБА_1 НОМЕР_2 ; MERSEDES-BENZ ATEGO 1828 спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е НОМЕР_3 , водій ОСОБА_2 НОМЕР_10; DAF CF 85.410 сідловин тягач-E НОМЕР_11, SAMBO SR 334 н/причіп борговий- НОМЕР_4 , водій ОСОБА_3 НОМЕР_5 ; DAF XF 95.430 сідловин тягач-Е НОМЕР_12, BENALU TF34C1 п/причіп спеціалізований самоскид-Е НОМЕР_6 , водій ОСОБА_4 НОМЕР_13: VOLVO FH 12 сідловин тягач-Е НОМЕР_7 . STAS S34-3А5 н/причіп самоскид-Е НОМЕР_8 , водій ОСОБА_5 . НОМЕР_14.

Пунктом 3.1.8 договору визначено, що після перевезення-вантажу перевізник надає замовнику: акт виконаних робіт; товарно-транспорту накладну; оригінал рахунку на перевезення вантажу.

Порядок і строки розрахунків, згідно якого вартість перевезення зазначається у рахунку на оплату, визначені у розділі 4 договору.

Остаточний розрахунок між сторонами проводиться після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг на підставі виставленого перевізником рахунку протягом трьох банківських днів з дати отримання такого рахунку замовником.

Вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 (п.7.1 договору).

На виконання узгоджених умов Договору № 09/07-2019-1 від 09.07.2019 року ТОВ «Спец-Постач-Сервіс» надано послуги перевезення на замовлення ТОВ «Елевато-Зернотрейд».

Надання послуг перевезення підтверджується рядом належним чином оформленими товарно-транспортними накладними.

Також, на виконання послуг перевезення за договором № 09/07-2019-1 від 09.07.2019 сторонами підписано відповідні акти виконаних робіт.

Оплату за надані транспорті послуги здійснено ТОВ «Елеватор Зернотрейд» на рахунок ТОВ «Спец-Постач-Сервіс» згідно платіжних доручень №1157 від 09.08.2021 на суму 242 445, 00 грн, №1128 від 18.07.2019 на суму 200 000, 00 грн; №1167 від 21.08.2019 на суму 450 000, 00 грн; №1138 від 22.07.2019 на суму 394 453, 00 грн.

За результатами здійснених господарських операцій ТОВ «Спец-Постач-Сервіс» виписано та зареєстровано в ЄРПН ряд податкових накладних на отримувача послуг ТОВ «Елеватор Зернотрейд» на загальну суму 2 007 000, 00 грн, у тому числі ПДВ - 334 499,98 грн.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Гарні-Лани», колегія суддів зазначає наступне.

09.07.2019 між ТОВ «Елеватор Зернотрейд» (далі - орендар) та ТОВ «Гарні - Лани» (далі - орендодавець) укладено договір оренди сільськогосподарської техніки від 09.07.2019 № 09/07-2019.

Відповідно до п. 2.1. договору визначено обов`язок орендодавця передати сільськогосподарську техніку в оренду не пізніше 09.07.2019 за актом приймання - передачі.

Приписами пункту 2.2. договору сторони погодили, що строк оренди сільськогосподарської техніки уточнюється сторонами в залежності від наявних площ обробітку, погодних умов, тощо.

Пунктами 3.1. та 3.3 договору сторони узгодили вартість орендної плати, яка за 1 календарний день користування предметом оренди дорівнює 34 628,57 грн з ПДВ. Орендна плата може бути змінена сторонами шляхом підписання додаткової угоди, в залежності від фізичного зносу та фактичного використання орендованого майна.

Орендар зобов`язується сплатити орендодавцеві орендну плату до 10 числа наступного місяця, що слідує за місяцем фактичного користування об`єктом суборенди, шляхом перерахування коштів на рахунок орендодавця, вказаний в реквізитах договору, на підставі рахунків-фактури.

Згідно із пунктом 9.1 Договору. Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками.

Згідно із відомостями додатку №1 до договору №09/07-2019 оренди сільськогосподарської техніки орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду комбайн зернозбиральний JOHD DEERE Т660, державний номер НОМЕР_15, рік складання 2012; комбайн зернозбиральний JOHD DEERE Т660, державний номер НОМЕР_9 , рік складання 2012.

Факт приймання передачі орендованої сільськогосподарської техніки підтверджується відповідним актом приймання - передачі від 09.07.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін.

16.07.2019 ТОВ «Елеватор-Зернотрейд» та ТОВ «Гарні-Лани» підписано акт оренди сільськогосподарської техніки, відповідно до якого сторони узгодили: строк оренди сільськогосподарської техніки (комбайн зернозбиральний JOHD DEERE Т660) становить 21 календарний день; загальну вартість орендної плати у сумі 727 200, 00 грн з урахуванням ПДВ 121 200, 00 грн (21 день користування зернозбиральним комбайном х 34 628, 57 грн = 727 000, 00 грн).

Платіжним дорученням №1164 від 16.08.2019 підтверджується оплата ТОВ «Елеватор Зернотрейд» за оренду сільськогосподарської техніки в сумі 480 000, 00 грн.

За результатом надання послуг оренди сільськогосподарської техніки (комбайн зернозбиральний JOHD DEERE Т660), сторонами підписано акт від 16.07.2019, при цьому ТОВ «Гарні - Лани» виписано та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну № 22 від 16.07.2019 року на загальну суму 727 200, 00 грн, у тому числі ПДВ 121 200, 00 грн.

Таким чином, дослідивши наявні в матеріалах справи укладені ТОВ «Елеватор Зернотрейд» договори з вказаними контрагентами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані договори відповідають вимогам ст.203 ЦК України, є чинними та оформленні відповідно до вимог законодавства України.

Згідно сталої практики Верховного Суду, чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини.

Щодо відсутності достатньої кількості трудових ресурсів та основних засобів, що економічно необхідні для виконання господарської діяльності, що, на думку апелянта, свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності, колегія суддів зазначає, що 07.08.2018 у справі № 808/760/16 Верховний Суд зазначив, що відсутність у контрагента достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення будь-якого виду діяльності не є підставою для визнання господарської операції нереальною. Залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Цю ж думку Верховний Суд підтримав у рішеннях від 22.10.2019 по справі № 822/5413/15, від 15.04.2020 по справі № 826/13929/17 та від 16.04.2020 по справі № 520/7467/19 і вказав, що нереальність господарських операцій не може підтверджуватися шляхом відсутності працівників у контрагента.

Окрім того, в постановах від 22.10.2019 №822/5413/15, від 19.11.2019 №826/16304/17, від 12.12.2019 №826/10751/18, від 18.09.2019 №826/5910/17 Верховний Суд зазначив, що відсутність працівників і залучення персоналу на умовах аутстафінгу є законодавчою можливістю для суб`єкта господарювання.

Як правильно зауважено судом першої інстанції, необґрунтованими є доводи відповідача про порушення позивачем вимог ст. 799 Цивільного кодексу України під час укладення договору оренди сільськогосподарської техніки щодо необхідності його нотаріального завірення.

Колегія суддів звертає увагу, що оскільки договір оренди оформлено за участю юридичних осіб та у письмовій формі, приписи ст. 799 ЦК України не застосовуються.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 234, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена і підписана 20.06.2022.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова